Plano Carpini Johannes (János) az olaszországi Plano Carpiniban, egy Perugia melletti községben született a XII. század végén. Assisi Szent Ferenc első tanítványai közé tartozott; ő küldte 1221-ben Németországba a kolduló rend terjesztésére, s ott 1230-ban provinciális lett. Utóbb háromévi spanyolországi működés után Szászországba került. A pápa 1245-ben küldte követségbe a mongol kánhoz. Onnan 1247 őszén érkezett vissza Lyonba, a pápa udvarába. Utána közvetlenül IX. Lajos francia királyt kereste föl keresztes hadjárata előtt, s 1248-ban a dalmáciai Antivari érseke lett. 1252-ben ott halt meg. Egyetlen fennmaradt műve úti jelentése, amely nem útleírás – erre csak az utolsó, IX. fejezetben szorítkozik –, hanem a mongol birodalom belső viszonyainak ismertetése. Éles szemű megfigyelő és kiváló rendszerező elme. Amit saját tapasztalatai alapján leír, föltétlen hitelt érdemel, a másoktól hallomás után feljegyzett földrajzi és néprajzi érdekességek zöme fantázia szülte mendemonda. Műve két változatban maradt fönn. A rövidebb változat tíz kéziratban, a hosszabb változat, amely tartalmazza a IX., útleíró fejezetet, három kéziratban; egyébként csak szavakban és a nevek írásában tér el. Legteljesebb XIII. századi kézirata: Cambridge, Corpus Christi College MS. 181. és Wolfenbüttel, Herzog August Bibliothek - Legjobb kiadása: A. van den Wyngaert: Sinica Franciscana. I. 1929. 27–130.