(1540-1594) erdélyi kancellár, humanista műveltségű, Itáliában tanult író. Államelméleti dialógusában (1584) azt vizsgálta, hogy helyes-e Erdély igazgatását triumvirátusra bízni. Úgy vélte, a kormányzótanács (amelynek ő is tagja volt), jobban meg tudja oldani a föladatot, mintha egyetlen gubernátor áll az ország élén. Elgondolása a rendek ellenállásán megbukott, végül egy évvel Gálffy után Báthori Zsigmond fejedelem őt is börtönben végeztette ki (vö. Köpeczi Béla: Függetlenség és haladás. Bp. 1977. 13-30).