# Tájszótár

### A, Á

- Abagos: szőrösen született gyermek (ebagos). Vesd öszve agos, agosság (Tájszótár [Budán, 1838.])

- Abajdok: valami ízlés s arány nélküli nagy test vagy mív. Nagy abajdok ember; abajdokul rakott asztag. Vesd öszve abajdoc (Magyar nyelv Szótára [Pesten, 1862.].)

- Ábaskodni: ágaskodni

- Abbavéteni: abbahagyni valamit zavar s ijedség mián

- Accide: addsza ide; hoccide: hozdsza ide; accasza, accag: addsza

- Addég: addig. Addég s addég, hogy kifogyál belőlle.

- Ágalni-bogalmi: csűrni-csavarni. Elágalni-bogalni: jobbra-balra magyarázni a dolgot (Udvarhelyszék)

- Ágál: urat játszik, magát fitogatja

- Agyalni: agyba-fejbe verni. Megagyaljuk a kizsúpolt s aztán bötre felvert kévéket.

- Ágyni: ágyalni; a cséplők béágytak: a cséplendő gabonát a csűrben oldalfélt összeraktak

- Agylag v. agyon varrni: két szély vásznat összevarrni (Udvarhelyszék)

- Ágytörő: mikor a leányt férjhez viszik az apai háztól, másnap a leányos házhoz tartozó rokonok a vőlegény házához mennek látogatóba lakomába, s e látogatást nevezik több helyt e kifejezéssel ágytörőbe vagy kárlátóba mentek. (Udvarhelyszék)

- Ahajt, ehejt (a helyen, e helyen): ott, itt. (Mondják Csíkban s Uszéken, s belévegyítik ha kell, ha nem, a beszédbe.) Aha’ról, ehe’ről, aha’ra v. aha’ré, ehe’ré

- Áhi, ánkodi, ánkó: tátott szájú, hülye, ügyetlen

- Ahozléve: ahhoz képest

- Aj: haj, jaj! Aj! megfogá őtöt… (Népd.)

- Ajang: átall, szégyell, vonakodik. Ne ajangd úgy dógozni; ajangom megmondani.

- Ájas: fecskefarkú; ájason: fecskefakúlag (Udvarhelyszék)

- Aká’miko’: akármikor (Udvarhelyszék)

- Alitt: vél, sejt. Nem es alittsa: kevésbe veszi

- Alásfëlëz: alá s fel jár, és: tétova beszél

- Állat: a szerfeletti nagyítást a székely így fejezi ki: nagy állat nagy ember; nagy állat nagy fa

- Álmottam, -ad, -a: álmomban, -odban, -ában

- Ámmog: ámolyog, lebzsel

- Annyé: annyi. Annyég: addig, odáig. Annyég nem mönyök el. (Udvarhelyszék)

- Ánkucáskodik: tácsog, bámészkodik. Te ánkuca! (Homoród vidéke)

- Áporkodik: kakaskodik, ingerkedik. Mit áporkodol annyit, te! (Udvarhelyszék)

- Apritts: takarodj innen!

- Apró: himlő. Nagyapró: hólyagos himlő; kicsidapró: veres vagy kásahimlő. Megkőte a nagyapró. Aprókőtés vagy aprókőtes

- Aránsú, egyaránsú: egyenlő. Olyan egyaránsúak, mintha ikrek vónának; egyaránsúlag lépnek.

- Árnyék: Jelenti ezt is: fészer, szín. – Taszítsd bé ezt a szekeret az árnyék alá. Mondják így is: árnyék alja.

- Arr: orr, arrot: orrot. Arrolni: orrolni. Ne kongorgasd (fintorgasd) annyit az arrodot.

- Arrunét vagy arrunnól: arról, arrólfelől. Arrunt: a tájt

- Árté: derék, pompás. Árté vendégség. Vessünk egy árté pipázást.

- Aszat: búza közti tövis neme (Udvarhelyszék)

- Átal: középarány; valaminek átalját venni; átkőteni: áthordani; átalfa: kettős rúd keresztfája; átalabb: rövidebb irányú-út; átalkapu: közkapu; átalkelő: átjáróhely; átallag: átlag. Átaligyenest vagy átalegyenesbe

- Attól méges: de azért, mindamellett is. Attól méges elmenyek. Attótól fogva: attól fogva. Csíkban: ahattótól fogva

- Átsikitt: átcsúsztat, finomul keresztülviszen

- Ázalék: disznóaprólék. Disznyókőtség

- Azétt (Háromszék), azé’ és azér (Udvarhelyszék és Marosszék): azért

- Azonaránt: azon irányban. Azonfele: hasonfele

### B

- Bá: bátya, báty. Ki fia vagy? Én az Izsák Pista báé. (Udvarhelyszék).

- Babba, babbás: szép, csinos. Babbáson felőtözött a gyermek.

- Babó: szőrével kifordított bőrbunda (Udvarhelyszék)

- Babukol: búva dolgozik. Fenn babukol: éjjel fenn jár-kel.

- Bádik: bádog

- Baggat, aggat-baggat: megfércel valamit téltúl

- Bajnok: jelenti ezt is: alkalmatlan. Ne légy olyan bajnok.

- Bajossan: aligha. Abból bajossan lesz valami.

- Bakarász: kapkodva vagy akadozva beszél.

- Bakonta: faeregető bakszán vagy talpszán (Hétfalu).

- Bakós (Háromszék), mamós (Udvarhelyszék): rémkép

- Baksa: egy éves berbécs.

- Baksi, buksi, vaksi: értetlen, rosszul kezelő.

- Balán: szőke szőrű juh (Marosszék)

- Balkán: balog. Balogol: balog üt; balog hajtásnyéra: ameddig balog kézzel hajthatni el

- Bánatmalom: oly malom, melynek ritkán van őrlője, vagy vize nincs

- Bándogalni: bánkódni rajta időnként.

- Bángó: bankó, banknóta

- Banyalitt: összehány-vet, fércel. Vesd öszve vanyalitt

- Bargó: maszkura (Homoród vidéke)

- Bárka: gát, töltés (Udvarhelyszék)

- Bëdër: igen seres vagy igen serített fonal. Benderitteni: seríteni

- Bëcélni vagy becéztetni: kényeztetni. Kényes bëce (Háromszék). Böcélni (Udvarhelyszék)

- Béfëlëdzik – a téj

- Bëgyëzi magát: odabiggyeszti őt nem illő helyre. Fëlbëgyzi magát

- Bëközlet: közbeilleszt. Jól közleti a dógot: úgy menyen el rajta, hogy nem ejt hibát egyfelől is

- Belétöjked: beléakad, beléköt. Most miét tudsz belém töjkedni?

- Bëlice, bölice: tiszta fejér bárány, melynek a szeme körül nincs meg a szokott fekete gyűrűkarika. Édes kicsi belice báránkám!

- Berebuj: baraboly (Erdővidéke)

- Bërrëg: a juh mikor fogad. A juhok mëgbërrëgtek. Bërgessétek meg azt a juhot a berbéccsel

- Bërzëget: megbolygat, p.o. a száradni kezdett szénát villaheggyel megbolygatják – megberzegetik. Bezget (Erdővidéke): megbëzgetik a szénát; bezditts azon a szénán.

- Bërzóka, bërzëne: a barázdában aprón maradt kender.

- Bésajdul: béserül

- Bétácsol: elnémít. Letácsolni valakit

- Bëtia: nagynyavalya; törjön ki a betia!

- Bétosszantani: helytelenül bévetni. Bétosszan: helytelenül bétántorodik. (Háromszék) Bétosz: bétaszít (Csík)

- Bévermëlni: p.o. a sok ételt. Mind egy falásig bévermelte a túrós puiszkát.

- Bibirkálni: matatgatni. Be bibirka ember vagy!

- Bicski: kis bicsok; bicska: nagyobb bicsok; kicsike bicski: tollkés. Te istennek fanyelű bicskája: semmirekellő ember. Bicskás: vad magavető; bicskos: fennhéjázó peckes legény

- Bien, bizen, bon: bizony. Én bien nem mondtam. (Homoród vidéke).

- Bilinkél: billegve jár; billent: fordul – a táncban. Kettőt-hármat billentenék. (Udvarhelyszék) Billent a sánta.

- Bimbolózás: összebonyolódás, összeveszés

- Bincs: pinty. Úgy elrepül tőllünk az élet, mind a bincs.

- Bincsolódik: midőn két verekedő ölre menve összefogontozik, vagy mikor a fonalszálak a szövőn összetévednek. Belébincsalkodni: belécsippeszkedni

- Biralkodik: bír. Sok mindennel biralkodik. (Udvarhelyszék).

- Birik: jut. Reabirik a jószág. Elbirik keziről a juss.

- Bisziók: kerti növény. Virága olyan, mint a fejér izsópé, levele szennyes sötétzöld, illata erős – nem kellemetlen. Biszióknak es megjár, olyan szép, azaz nemigen szép.

- Bizget: bizgat, bolygat. Ne bizgesd azt a dógot.

- Bizgentyű: valamit mozgató eszköz, p.o. zongora-pallócskák, óraindó stb.

- Bitos, bitonyás: fájós lábú, nyavalygós, gölöhös.

- Bócsuzni: búcsúzni

- Bodócs: apró bogyó, és: tinó (Udvarhelyszék). Bodócsozni: bimbózni.

- Bodorú: egyetlen; kedves. Csak egy bodorú forintom van. Csak egy bodorú leányunk van; egy pár bodorú alma termett ezen a fán.

- Bogonyavéri: denevér (Torockó).

- Bogarica: bogárszarvú tinó v. más marha

- Bojdit: bolydít, felbolygat. Bojdulás: fölháborodás. – Bolygatagság: önkénytelen szétjárás. Bója: balga

- Bokig: bokáig – érő víz. (Bok nincs használatban.).

- Bong: gomb (Csík)

- Bongor: apró vad fákkal sűrűn benőtt hely (Udvarhelyszék)

- Borittozik, neki borittozott: változásra hajlik az idő

- Borított szekér: egész borítékú; kóboros szekér: oldalt két leleplezhető ablakkal

- Borshímes: szőttes neme, melyből a székely közasszonyok asztalneműt készítnek

- Bosstartó: borstartó. Olyan mérges, mind a bosstartó. Bossos csuka: fagyökerű növény (Háromszék). Bosszöm Jankó (Udvarhelyszék)

- Bótani: boltozni; bótás: boltozat

- Botáz: tévelyeg, botorkáz, botlik; belébotáztam valamibe: ön kénytelenül belébotlottam vagy beléavattam magamat

- Bothál: összevissza hány-vet

- Botog: dologtalanul jár elé s hátra (Udvarhelyszék)

- Bőcsü: bölcső; fektesd a bőcsübe (Háromszék). Bőcső (Udvarhelyszék).

- Bökkent: pálcát, botot ellódít, mi két bötein = bütüin bakkadozva tovább fut

- Böncsölget: csömbölyget, csombolygat.

- Bucsálódik: búslakodik. Ő olyan bucsálódó-féle.

- Bucskázik, felbucskázik vagy buckándik: bukik által. Bucskát vet a gyermek: a fejin átbukik. Megbucskáztam.

- Bodréjos: bodros – főkötő

- Buff!: mikor valami puffan. Úgy leesett, hogy ugyan megbuffant. Bufog a sertés; a víz a fazékban: pufogva forr. Vastagon buffog a bő forrásvíz. Megbuffantlak: hasba ütlek

- Bugja: boglya Felbuglyázni a szénát

- Bukkik: bukik; bukkani, lebukkani (Udvarhelyszék)

- Burran, felburran: röppen – madár, foglyok csoportja.

- Burrog vagy burunkozik: dong – cserebogár

- Burus vagy burkos vagy buros: ágas-bogas, terebélyes.

- Bugojék: kis buglya, és: búvó zugoly

- Buszu: bosszú; buszuskodni: bosszút űzni. Világ buszujára: mások dacára

- Butuk: hordozható lábkaloda (Udvarhelyszék)

- Butyikó vagy butikó: bütyök; nádibutikó: kibotosodó káka. A butyikós fele a pácának, a dolognak: nehéz oldala

- Buzugán: buzogány (Udvarhelyszék)

- Bű: gamat, takarítatlan. Bűnél is bűvebb; bűszerzet; bűszemély; elbűvölte: megmocskolta – magát; bűvölkődik: mocskolódik, ocsmány dolgot kezel

- Büdü: büdös hely, fogda; büdübe: veszedelembe – vinni vagy lefogni

- Bükfejes: konok, makacs

- Bütü: betű és: böte vagy büte valaminek. Megbütüzni a végit. Bütüs végű.

### C

- Cápsa: kis cáp (Udvarhelyszék)

- Callang: orsóra sodorított gyapot

- Cárnok: levagdalt s helyt az erdőn száradásnak indult, háton is hazahordható vékonyabb ágak (Udvarhelyszék).

- Cëccopó: csecsszopó

- Cëmpël-asszony: nászruhákat vivő szekér felügyelője

- Cëpők: alig egy arasznyi magas szárú csizma, melynek oldalait szíjjal fűzik

- Ciház: zaklat, kerget. Elciházta az ülü a tyúkokat. Ne ciházd annyit e kutyát, hadd egyék vagy nyugodjék.

- Cihos: aki a lólopásban segéd, de nem az orgazda (Udvarhelyszék).

- Cilingëz, szélingëz vagy szilingëz: egyenként jön elé

- Ciréz: hadonáz.

- Com: comb

- Comporkert: falvak végein az úgynevezett vetéskapu = tanorkapu mellett kétfelőlről való kertelés (Udvarhelyszék)

- Corhol: húz-von. Eleget corholt minket. (Marosszék)

- Cucoráz: cibál, megrángat, megfogdos. Jól megcucorázta a gazdasszony a szógálóját.

- Cömpöj: levágott magas fáknak szekérre rakható része (Udvarhelyszék).

### CS

- Cságat: balról jobbfelé hajtja a barmot, és: cságassa a dógot: másfelé fordítja a beszéd értelmét. Ne cságass, hé! Csá hó!

- Csajpota vagy csajpoti: semmit számba sem vevő; féleszű. Csajpotiság. Ekkora csajpotiságot vagy csajpotásságot az ember ne es lásson. Vesd öszve csajbutag (Tájszótár [Budán, 1838.])

- Csalámboz: kószál, tekereg (Udvarhelyszék).

- Csali: csalfa

- Csandargat: keveri a vizet valamely edényben; a keverést: forrázást vagy malátát a kádban; csandaritt: tésztát dagaszt

- Csángat: lármásan harangoz, csenget. Bécsángatták: elvégezték a harangozást. Ne csángassatok annyit, te!

- Csángó: pálinkatisztításakor az üst fenekén maradott részt nevezik így több helyt (Udvarhelyszék)

- Csapzi: hízelgő, ide s tova hajlongó

- Csármálni: lármázni (Udvarhelyszék) Ne csármálj annyit.

- Csata: éji őrizet és: csorda. Jó csata ménesem, jó esztena juhom… (Népd.) Csatás: kiháló csordaőr (Udvarhelyszék)

- Csatt: csat. Csattolni

- Csavara: zavar, viszongás

- Csëmëllik: csömörlik. Megcsemellettem.

- Csëmpe: kályha

- Csëngër csöngör: sűrű bokros hely (Udvarhelyszék)

- Csëngető: nagyobbszerű vaskolomp; csëngetyű: kisebbszerű rézharang; pergő: kisebbszerű vas- vagy rézkolomp

- Csepësz: főkötő. A szegény leánynak bú szállott a fejire, s nyomorúság az ölibe azaz: csepesz és bitang

- Csëppëdős vagy csëpërő-csëpp: alig egy csepp, végcsepp. Mind egy cseppedős cseppig megitta. Egy lecseppet sem (Háromszék). Csöpörő csöppig: egy utolsó cseppig (Udvarhelyszék)

- Csërcse: apró barmok állán vagy nyakán függőlegesen kinőtt vékony húsdarab

- Csereburung: cserebogár

- Cserëkje vagy cserökje: ágas-bogas fa lajtorja helyett (Udvarhelyszék).

- Cserény: kemencék belső oldalán kőből vagy téglából rakott fal, melyre a kályhákat ragasztják (Udvarhelyszék)

- Cserepes malac: házba betanult v. gazda, gazdasszony után tanult malac

- Csërpenyó: serpenyő (Háromszék). Csörpenyő (Udvarhelyszék).

- Csete: lakoma (ritkábban használt) (Udvarhelyszék)

- Csia: pajzán, jókedvű; fiatal marháról vagy gyerköcéről is mondják

- Csiadoz: ijedezve kiáltoz

- Csibbődni: csipedni, csipkedni (Udvarhelyszék)

- Csics: csecs Csicsëréz: pajzánkodva fogdossa a fiú a leánykát.

- Csid: csikóhajtás szava. Csid ide ne!: ne dacoskodj! Csid alá mámi: kötődés a rossz lovaglóval, vagy bár elvetné!

- Csidma: csizma (Udvarhelyszék)

- Csig-big, csüg-bog vagy csög-bog: elkorhadt, eléhezett apró baromról mondják, de igen törpe, púpos, horgaslábú emberről is (Udvarhelyszék).

- Csiján, csihán: csaján. Dugjuk a csijánba a guzsajat, met immán kijött a csihán. (Közmondás)

- Csikla: sikla, csukló.

- Csiklik: csuklik

- Csillámpol, csillámpozik: káprázik a szem, vagy pislog alig a tűz

- Csingolázik: csingál, csingaszkodik, logántozik, valamiről függ, kalimpáz

- Csipbe-csopba: apránként (Udvarhelyszék)

- Csiperkëdik: csimpeszkëdik, cipekëdik. Ne csiperkedj reám!

- Csipke: minden fán v. füvön termő tövis (Háromszék). Csüpke (Udvarhelyszék) Csipnyebokor: csipkebokor (Homoród vidéke)

- Csipor: csupor. Eltörött a csipor: elpetyeredett.

- Csirikol: csiripel

- Csobány: nagy juhászkutya. Így híjják a sósvizes átalagot vagy dobonkát is. (Udvarhelyszék)

- Csókaszemu: kékszemű barna ember vagy ló

- Csoma: gyakran hallani: hogy a csoma vigyen el (tán pestis).

- Csombojog: valaki körül súrlódva vagy tapogatózva jár-kel. Vidd el a gyermeket, ne csombojogjon körültem. Elcsombojog a többi között: megél ő is valahogy. Jól csombojognak: tisztességesen élnek (Udvarhelyszék)

- Csongojitt: csombolyít (Csík)

- Csontika: csontocska. Minden csontikáját ësszezërgetëm.

- Csontorag fa: megcsonkított, töredezett ágú élőfa; csontorag ló: béna ló; csontorag fog

- Csóró: nevendék fiú

- Csoronka: vízcsorgó; csoronkál: vékonyan csorog. Ma egy csorinkát sem ittam. Csorrintani

- Csorotos csóré vagy csurutos csurdé: merős mezítelen (Udvarhelyszék).

- Csorszog: csoszog

- Csög: bog, hím szarvasmarha nemi része

- Csökik: törpén marad – ember, növény; innen csöki vagy csökevész: törpe, pulya; megcsökött: pulyán maradt

- Csőlleni, csőrölni: fonált csőkre tekerni és: tág torokkal inni.

- Csöntörge, csönkő: erdőn levágott fának a földből kiálló csutkója

- Csörge vagy csërge: pokróc

- Csubbant: követ dobál a folyó mélyébe; csubbot üt úszva. Csubbol, csubukol: úszás közt a vizet kézzel és lábbal csapja.

- Csucsorka vagy csücsörke: a korsón kihegyesedő ajak. Csucsorkás korsó, lábas, csupor.

- Csug: súg; csugdos: sugdos (Csík és Homoród vidéke).

- Csukorék: p.o. alma, mogyoró (Udvarhelyszék).

- Csurgyál, csurdál csungál: csen, sikkaszt

- Csuri: csonka. Csuri bicsok, réz a nyele, cifra dáma, nincs eleje. (Táncszó.). Milyen csuri vagy kinek a haját a bőrig lenyírták. Csurimuri: hitvány, haszontalan

- Csusza: háncsu; törökbúza csuszája: hántott lapija; csuszika (Udvarhelyszék)

- Csutika, csutka: alma, körte, törökbúza stb. csutika. Csuga: amiben a makk terem, csukának is mondják Udvarhelyszéken néhol.

- Csücsörödik, csucsorodik: kidomborodik p.o. az ajak.

- Csüngelógáz: hintáz. Csünge-lünge: növény.

- Csüpű: csepű (Udvarhelyszék)

- Csürkészni: kurkászni, keresgélni (Udvarhelyszék).

- Csürrent: vadra rivall, durrant

- Csütőrt, csërërt, csëtër: eszköz készítésre hasogatott s száradni tett fa; fa dereka; megmérni a fa csetertjét: vastagságát

### D

- Dajbas: vastag kövér, dajna (Torockó).

- Dandároz: dáridóz (Udvarhelyszék)

- Darék, darak, dérék: derék, ügyes (Keresztúrfiszék).

- Darvas: kitűnő, nagy szarvú ökör (Udvarhelyszék)

- Dëbëg: dörög (Udvarhelyszék felvid.)

- Degedős: ami könnyen deged = dagad, puffad; degedj meg: gebedj meg; degeszt: puffaszt

- Dëkret vagy dökret: zörget, zakatol. Nagy dökretéssel mönyön az üres hordót vivő szekér. (Udvarhelyszék)

- Déllő vagy döllő szántó: az, melynek oldalára véggel több szántók mennek. Döllő főd

- Dërék-út: töltött út

- Dërëndócia: nászt kísérő lármás teketóriák; derenducázik: nagy zörgéssel menyen – a rossz fakószekérrel. Ugyan derenducáznak. Derenduca

- Dérölni: délelni (Udvarhelyszék). Dérelni (Erdővidéke)

- Dészü: derékra csatolt széles szíjerszény, tüsző, gyüsző.

- Diszke, düszke: egy éves bárány, ifjú juh. Szép dőszkéje = neje van.

- Dobigál: hajgál, lódigál. Dobigálódni

- Dobondál: reávesz, reábeszél

- Dók: gyapotfonó kerék felálló, választékos orra, melybe illesztik a fonó vasorsót

- Dollik: torlik, terjed emelkedőleg; kidollik: kiárad, kitorlik. leginkább: jégdollás

- Dorgó: légeresztő cső a hamuzsírfőzésnél.

- Dorhol: hengerel, mangorol

- Dorol: dong, és: megtámad. Dorolják vagy dongják a legyek a tejesfazakat, s a méhek, dongók a virágokat (Udvarhelyszék).

- Doroncs vagy darancs vagy garancs: göröngy, gally

- Döböcsköl: megnyomogat, töcsköl. A bihal a térdivel megdöböcsköli az embert.

- Döblec: sütőtök

- Döglelni: restelni. Dögleli a munkát.

- Döhöl: ver, üt. Jól megdöhöllek.

- Dőjt, dőt: dönt, fektet, p.o. csűrben a csépelni való kévéket; innen: dőtés = egy egyszeri letétele 20-30 kéve rozs- vagy búzának. Eldőjtötte a macska a tejet = elejtette a becsületet

- Dőléndëz: dölingez, dőlingel; döllög: dülöngölve jár; döllent: félrebillent. – Dölleszki: oly ember, ki a hasát kidöllesztve szokott járni

- Dömzsödi: köpcös ember, hasók, döndi, döndics

- Döndít: buffant, dönget; feldöndít: lebuktat, hogy döng belé; döng: hátbuff, dúc

- Döröckölő vagy dürückölő: ványoló

- Dörököl: döböcsköl, meggyúr. Elveszett a mónárok dörökölő pácája: lágyan töltik a zsákot

- Dudorok: kedve jő, nekikerekedik. Jó kedve dudorodott.

- Duga vagy dugaj: kis gát, ároktöltés

- Dugocsolni: ide s tova eldugocsolta: elrejtegette.

- Duhad vagy duvad: a hó a házról

- Duláb: négy-öt vastag szál fenyőfából készült tutaj (Marosszék).

- Dunás: megduntatás = feldugás; feldunják a vizet a gáttal; felduntatta a jég a vizet (Udvarhelyszék)

- Dungó: dongó; dungóvirág: tüdőfű

- Durga: durva lepedő-forma, melyet többnyire búza-szárasztani használnak (Udvarhelyszék)

- Durhódos: magát az eszelősségig megdurált, makacs (Csík).

- Duvatag v. duvadék: tapaszhulladék, nagy szuvat.

- Duzmálódik: duzzaszkodik, mérgelődik, duzzog (Udvarhelyszék).

- Düherc: düher, vén ló

- Dühü: düh; dühübogár: májusi hosszú, fekete, lágytestű bogár, szárnyatlan mászó

- Dzsámbáz, megdzsámbáz: megver, megérintget

### E, É

- Ebbed, elebbed: ellankad; elvetemül a seb

- Ebéd: reggeli. Parasztebéd: késő reggelizés. Délebéd: rendes 12 órai ebéd. Viszik a delet.

- Ébsëmërëg: bőrsömereg – arcon, karon, nyakon

- Eccërës-ëccëribe: rögtön (Háromszék). Eccö’: egyszer. Eccösmind: egyszersmind (Keresztúrfiszék)

- Édësëgy: egy vér vele, egy testvér; édesegy két ország; édesegy két szív. Mű ketten édesegyek vagyunk. Az ő apja az én apámmal édesegy vót. Édi vagy édike: édesem (gyermekszó); édesel, megédesel: megcsókol; édes meg, lelkem, apókát!

- Éfélikor: éjfélkor

- Éfiú: ifiú, innen éfiattam, -ad, -a = ifjú koromba stb.

- Égedelëm: erős bosszúság, méreg, szenvedés, szorongató helyzet (Háromszék). Égedelöm. Hol az égedelömbe vagy isten haragjába vótál? (Udvarhelyszék)

- Éghetetlen: éktelen, szörnyű

- Egy: rendes jelentésén kívül: mintegy. Egy éfélikor lehetött. (Keresztúrfiszék)

- Egy almúak: együtt nevekedők, p. borjúk, csikók, malacok.

- Egyébha: egyébként ha, csak ha; p.o. nem akar segíteni, egyébha megfizessük.

- Egyet sem: e kifejezés gyakori Háromszéken, kivált ha vonakodnak valamit tenni: én biz egyet sem táncolok; egyet sem menyek többet guzsajasba.

- Egyikamásul: egyformán, egyik úgy, mint a másik; az alkuban a gyengébb cikket fedezi a jobb cikk

- Egyivel-mássával vagy egymássával: egymásra.

- Éhënkórász: éhenbolygó

- E’iszőm: elhiszem (Udvarhelyszék)

- Éjhált: éjt állott – víz. Igyék éjhált vizet. Kenje az éjhált nyálával, s meggyavul. Éjjészés: éjjeli virrasztás. Éjnaponta: éjjel és nappalonként

- Ejtegető: megkülönböztetésül a sűrű szitától. Vedd elé az ejtegetőt, s ejts egy kicsi törökbúzalisztet!

- Éktelen: minden, ami rendkívüli, ha szép volna is. Éktelen szép, éktelen nagy

- Elajangol: elrestel valamit félelem- vagy szeméremből.

- Elárvászodott: árva kinézésűvé lett

- Elbéllel: elpalástol, elcsinál valamit.

- Elcsillent: egy vágással valamit lenyír.

- Elintëkën: eleinteni napokban. Az eleinteken = a közelebbi napokban nálunk járátok.

- Elélükken: véletlenül előáll.

- Élemész: élénk, életre való

- Elered: elterjed a seb; elered a víz a töltésből.

- Élesz: élesztős keverék

- Elészállingozni: egyenként jőni elő, mint a csorda, majorság stb.

- Elészërkëtél: elékeresgél

- Élet: udvar; innen: élettartás és rakott élet; jó élettartó: jó gazda. Életszer: mindenféle gazdasági épület és eszköz

- Elfélegël: felibe mond el. Csak elfélegeli a beszédet.

- Elficcent: elhibáz – nyelvével

- Elfintërit: elfitít, félretol.

- Elfogatkozik: elfoglalódik dologban.

- Elfüdül: eldűl, elbityolodik (Csík).

- Elgyirël: gyérebben rak, szélyeszt

- Elig: alig. Elignébe: eligecske; eliges onság: csak alig. Elénës elig.

- El is el: p.o. elmönt. Így: föl is fölmönt (Keresztúrfiszék)

- Eljárt: honvénült leányról mondják, kihez régebben jártak a legények: lejárt

- Elkanyvadt: betegség miatt elerőtlenült, legörbült ember (Udvarhelyszék).

- Elkalapol: elsiet valamit

- Elkëccint: elcsappint. Elkëccen: elesik valamitől, kimarad a sorból. Attól elkëccentél: nem lett részed belőle

- Elkërësztél: elgátol, elakaszt – valakit terveiben.

- Elkërësztëz: megindítja az építendő faházat

- Elkëzdëgel: p.o. verni, szidni. Még elkezdegeli: még azt kezdi mondani, hogy stb.

- Elkotródott: a kerék torka, ha vásás által megtágult; és: elment, elillant, elvarrott

- Elköpik – a hús, mikor a sülésben igen megasz.

- Ëllëget: eddegél (Háromszék). Öllöget. (Keresztúrfiszék).

- Ellegyint: ellendít; ellódít

- Elmagol: maggal bévet. Elmagolta a földet.

- Elnapoz: napot tölt hiába. Isten tudja, meddig elnapoz.

- Elnyárad: elernyed, elárnyad (Torockó.)

- Elódall, elódarol: félremegy, félrevonul, elvonul.

- Elrejtëzni: elájulni

- Elrëkken, elrokkan: elszenderül, és: félrerokkan, dűl

- Elrípni: p.o. elmondani a beszédet derékül. Jól elrípte = kivágta – a táncot.

- Elsiritt, elsëritt: elcsen, ellop. Elsirül: elmegy nagy frissen, hirtelen odalesz

- Elsurrint, elsuhint: ellop, elsikkaszt

- Elszálingólni: kender- vagy lenszálakat rossz kezdés által szétzilálni

- Elszelelni: széllel-lobbal csinálni valamit

- Elszükitt: elhúz – más jószágát; szántáskor a szomszéd földjét

- Eltanól: elszokik – más helyre. Más szeretőhöz tanólt. Tőllem eltanólt.

- Eltanyitt: eltanít

- Elvarr: eloson = valamely baj elől elsuhan, megszökik.

- Elvederëdni vagy elhederedni: elhányódni-vetődni.

- Elvetekëdzik: elmérgesedik, elebbed – a seb

- Embër: az én emberem = uram, férjem.

- Embörnyi embör: derék ember (Keresztúrfiszék).

- E’mönyön: elmenyen (Keresztúrfiszék)

- Endelëdik: émelyedik; elendeledett: elgyengült éh vagy hideg miatt; felendeledtem: belsőm felháborodott. Endellős: émelyítős, rosszízű édes

- Enyett: -ért, által; enyettem, -ed, -e. Enyette kaptam meg e hivatalt. Enyetted = éretted tűrtem (Udvarhelyszék)

- Epëcsël: némi aprólékos munkával foglalkozik, pepecsel.

- Eppen, ëppen, ëppeg, éppeng: éppen. Éppenes éppen

- Épség: épület; derék épséget csináltak. Elkorult, elavult, elcondollott épség

- Ërdëg: ördög (Homoród vidéke).

- Eredés: gyulladás (Udvarhelyszék).

- Erént: iránt

- Ereszkëdet: csermely vagy ér

- Ereszteni: e szónak igen sok értelme van.

- Ergëje, erbuja: ingerlékeny, eszelős, veszekedő (Udvarhelyszék). Ergoja (Háromszék)

- Erőst: erősen, erősképpen

- Errünnet vagy errünnét vagy errünnől: errőlfelől v. erről; errünt: e tájt

- Értëmbe, értëdbe, értibe: az én, te, ő, általunk megért időben.

- Értire ad: értésire ad

- Erverdëz: örvendez (Homoród vidéke)

- Esdődik: vágyódik, pl. a légy esdi a mézet. Úgy esdődik érte, hogy –

- Esedëzik: hulladoz a földre – az ember, a hó (Udvarhelyszék).

- Éskola: iskola

- Esmég, esméng, esmé’, esmét, esment: ismét (Udvarhelyszék és Háromszék).

- Esseni: esőzni; ess: eső esik; sokat essett. Elestetett az üdő: eső lett

- Estendön: estefelé (Udvarhelyszék). Estelös estig: egész estig

- Esz: ész. Adjon isten eszt. Esztok: koponya. Nem sok van az esztokban.

- Eszédik vagy eszéjëdik vagy eszénkëdik: eszmél, valamit eszébe veszen, p.o. későre eszénkedem; feleszénkedni: felocsúdni. – Eszefitty: feledékeny

- Észtán: ezután, osztán (Udvarhelyszék)

- Étëlődik: eped, mérgelődik, töprenkedik.

- Étëntók, nëtëntók: ügyetlen

- Étő: étető, mérgező étek; étni: étetni, megmérgezni. Étőt adott bé neki.

- Éz: íz; szilvaéz, almaéz, kőrteéz

- Ézzibe: ízibe (Keresztúrfiszék)

- Ezënt: ezennel és ezenszerint

- Éveg: üveg. Éveges: házaló üvegáruló. Évegablakot csináltassanak! (kiáltja az utcán.) Évegbót: bolt. Eleget árulnak az évegbótba.

### F

- Facsaros vagy csafaros: csalárd, álnok. Csafaros lelkű

- Facsintos: horgas, egymást súrló lábú; helytelen magaviseletű.

- Fakóca: fakószekér (Hétfalu)

- Falángérozik: cékász. Elfalángérozta az időt.

- Falat: nyelv- vagy ínykelés. Falatka

- Fallik: farlik, oldalog pl. a szán vagy szekér oldalos helyen. Fallós hely

- Fancsalog: elé s hátra jár, tekereg (Udvarhelyszék).

- Fancog: fanyarán, finyorán szól

- Fanyalog: ímmel-ámmal tesz valamit; fanyalgás: kedvetlenség; fanyari: rosszkedvű; fanyolgat: fanyarán nyeleget; fanyalgós: nyavalygós, beteges

- Fartatós: dűlős út, hely

- Fassáng: fársáng, és: cégéres öltözet; fassángos: álarcos (Udvarhelyszék).

- Fëjjel: feljül (Háromszék). Fö’jel (Keresztúrfiszék)

- Fejődik: mindég anyján fejődik a gyermek = anyján sürgölődve alkalmatlankodik, nyáskálódik

- Féjteni: félteni. Féjti mástól az urát.

- Félbe-szërbe: félig-meddig

- Fëlbizget: felbujt. Felbizgette az eszit. Azt a dógot minek bizgeted annyit? Nem hallgatsz-e vélle?

- Fëlbugjáz: boglyába rak. Felbugjázta a leányát = minden cicomát túlságig reárakott

- Fëldurálni magát: duzmálni, az orrát felduzni. Nekidurálta magát.

- Felelve: jótállva, nyilvánúgy. Felelve, hogy úgy van. Felelve adom.

- Félénk: miénkféle. Ugye te is félénk vagy? = hozzánk tartozó (Háromszék). Félék (Csík). Ez a mü félékünk = felekezetünk, pártunkbeli

- Felesën vagy felesleg: félenként. Fëlësën vagy fëlësleg: fölöslegesen

- Fëleszüdni, fëleszinkëdni, mëgeszüdni, kieszüdni: feleszmélni, észre jőni felébredni

- Fëlgërdül, fëlhërren – disznó, és: felzúdul több egy ellen.

- Félhangú: hóbortos, féleszű; hangosnak is mondják.

- Fëlhuppad: felpuffad; lehuppad

- Fëlhutyorodik: felhúzódik, felhomorodik. Elhutyorodik: erőtelen ina meghajlik, a hosszú vékony vessző elhajlik. – Hutyorog a gyenge testű legény a tele zsák alatt, a gyenge marha a nehéz teher alatt.

- Fëllecsëlni: felhabzsolni.

- Fëllendën vagy fëllendin: felszínleg

- Félni: ne félj senkinek = senkitől (tréfásan)

- Fëlpurcant: hirtelen meghalt; néha: hirtelen haragra lobbant.

- Felpuzdurázódni, felpuzduriázni: felbosszankodni

- Fëlrebben: felserken hirtelen, felránkodik

- Félszántúlag: csaponósan, rézsút; mondják így is: kétszántúlag

- Fémënyën: fölmenyen (Udvarhelyszék felvid.)

- Feneket: fenekestől; feneket felfordult

- Fenye: fene; menjen a fenyébe. Be fenye módon jár. Fenyeség: bökkenő (Csík)

- Fenyeleg: ügyetlenül enyeleg

- Férëg: egér. Hogy a féreg rágja le a füledet. Jelenti a farkast is. Toportyánféreg: medve

- Féretlen vagy férhetetlen: nyughatatlan, és: illetlen

- Férhess vagy nyughass: hagyj békét. Nem férhetsz el tőllem? Férhess el tőllem!

- Féringëzik: tolakodik – helyért

- Férkëzik: helyet enged, szorul. Férkzzetek, fazakak, hadd térjen a csupor es.

- Férmëlődik vagy fürmölődik: fészkelődik.

- Férős: tágas

- Fesztéj: a tehénből bornyúzás után két vagy három napi romlott kifejetlen tej

- Fésze, fészi, féjszi: fejsze

- Févaj: főalj, párna, vánkos (Torockó). (Fival – Göcsejben. I. M. Nyelvészet.)

- Fias: Fiastyúk csillagzat (Háromszék). Hetevény (Csík és Udvarhelyszék).

- Fifelé: felfelé (Udvarhelyszék felvidékén néhol.)

- Filingëzik: fityegve száll.

- Finak: siheder

- Fincsalék vagy ficsinka: szakadék vagy hulladék rész

- Fintoros – posztó, amelynek széle ványolás után bővebben marad, mint közepe, s egyenetlenné lett (Udvarhelyszék)

- Finyëlődik: bonyolódik

- Finnyál: finnyásan megvet, fitymál

- Finyorán: kényesen. Ne egyél olyan finyorán! Mit finyorogsz, te?

- Firkó: csepű. Lenfirkó

- Firkol: az eb – farkát csóválja = kandargatja, csandargatja. Firkoló ember = hizelgő

- Firizs, firiskó: fejér, derékig érő vászon ujjas a nőknél; ily ujjasok még: kurti, kocogány

- Firógond: kiszabott munka.

- Fitet: keresgél. Mit fitetsz itt?

- Fog: kezd. Mit fogsz beszélni? = mit kezdesz beszélni? vagy mit beszélsz?

- Fogontozik: a gyökér a földbe, a denevérek egymásba, a fárahágó az ághoz, a paszuly ina a karóhoz

- Fojtást: folyvást. Ma fojtást egyet ettél.

- Fojtó: pálinkafőzéskor a katlanban befojtott rövid égő fa (Háromszék). Csürök (Csík)

- Fokhagymáson: büszkén – viseli magát; fokhagymáson lépik. Fokhagymát ett: büszkélkedik. Küjjel ültette a kerten a fokhagymát. Küjjel kőt a kerten a fokhagyma.

- Fokhëgyën: végen, szélen állni, honnan könnyen leesik: p.o. pohár az asztal szélin; kecske a szirt élin

- Fonája vagy fonákja: visszája ingnek, vászonnak stb. Fonájával kifordittani; az inget fonájára vetted.

- Fonolódik vagy finyelődik: bonyolódik. Esszefinyelődtek a lovak a hámba.

- Forcsok: farcsik

- Fordított vagy fonák ember: álnok, ravasz (Udvarhelyszék).

- Forramat: előfolyam, folyam eredete

- Forrózni: pálinkának valót békeverni. Forrózás: keverés, maláta

- Fosztika vagy foncsika: fonc, foszlék; fosztos: rongyos.

- Fostoros: lucskos. Fostarangos

- Förgetegös: bolond

- Förödik: fürdik (Udvarhelyszék), fërëdik (Háromszék)

- Fövelkëdik: főni kezd, hévtől buzogni kezd; fövül (Hétfalu); felfövelkedett: fövő meleg lett

- Fudázó, futri: szeleskedő, hóborgó (Háromszék). Fudáza (Udvarhelyszék). Futri Kati

- Fuvalkodik: szikkad. Míg a főd színe egy kicsit nem fuvalkodik, haszontalan a szántás. E tisztességesen megfuvalkodott.

- Füdül: bódul

- Fűnőte vagy fűnőtés: fűvel benőtt hely

- Füremëdni, megfüremëdni: frissen megindulni, megelevenedni. Megfüremítni valamit

- Fürmöl vagy reszetël: vakircsál – késsel

- Füstös szalmalé: ser. Német bornak is mondják

- Füventibe: zsenge korában. Hetedfűre ment: hetedik évben jár a marha; tréfásan emberről is mondják: 30-ad fűre ment gyermek.

- Füveny: fövény

### G

- Gabógyás: okoskodni akaró, de arra semmi képességgel nem bíró ember

- Gagymatol: az ételkészítésben cél- és ízlésellenesen s unadalmasan jár el. Innen: gagymati, gagymóta, gagymótás

- Galagógyi, gelebógyi, giligógyi: nehéz felfogású, féleszű forma ember

- Gámor: gyenge kerítés. Egy küs gámort vanyalittok. (Udvarhelyszék).

- Ganár: gúnár (Udvarhelyszék); ganci (Háromszék)

- Gangos: büszke, negédes járású – kivált asszonyember.

- Ganyé: gané, trágya. Megganyéztuk a fődet.

- Garangy, garancs, gërëncs, göröncs, doroncs, gaj, gajd: göröngy. Gajos föld, szántó; göröncsös, gerencses, görincsös, garangyos, doroncsos út, ösveny

- Garaszol: doroszol

- Gartat, férregartat: fartatva jár, hol féloldalra, hol keresztül az úton – büszkén körül oldalol (mint a kakas a tyúk körül); belégartat: ügyetlenül belekezd valamibe, hívatlanul vagy váratlanul részt vesz, mint mondják, beléüti az orrát.

- Gazmota, galáz, gezemuza, gazmalék: folyó partján tömegbe verődött sok holmi

- Gazlat: gázoltat – vetést marhával

- Gázlat: folyón lóval, szekérrel átmegy. Gázló: folyón átjáró hely, hol a víz csekélyebb

- Gazsó: cserebogár (Háromszék). Gorzs vagy gozzs (Udvarhelyszék).

- Gebbencs: lomtestű, lomha

- Gébër: a házfedélnek deszkából alkotott bütüje. Géberfal: tűzfal

- Géra vagy gére: a kiforrott sósvíznek hófejér kemény tömeggé lett átalakulása (Udvarhelyszék)

- Gërëzd: rendes értelmén kívül: a faépületek szegletrakása.

- Gërjefa: villám érintése miatt lábán kiszáradt fa (Udvarhelyszék).

- Gërnye: gerinc, girinc

- Gërzsa: mankó (Udvarhelyszék), sántabot.

- Gimiz-gamaz: a legaljasabb emberről mondják

- Gindár, csingár, csingárdi: elhitványult. Gindár ember, gindár vagy csingár marha

- Gira: marka (pénznem), és: lelki ajándék. Girát osztó Mindenható.

- Gërbincsës: görcsös; girbincs ember

- Gircsáva: zavar, ízetlenkedés; gircsáváskodik: izgágáskodik.

- Girókus vagy felcser: kirurgus (Homoród vidéke)

- Góbé: míveletlen ember, természetes ártatlansággal.

- Góbéta: bóbita

- Góc, góg: tűzhely; gócalja (Udvarhelyszék), pestalja (Háromszék): a kemence hátsó feléni ülőhely. Ülj bé a góbba, góc alá. Góab (csángó). – Gócláb: kemencét a szegletén tartó fa vagy kőoszlop forma

- Gógány: vesszőből font s agyaggal megsikált házi tüzelő kemence a szegényebb osztályúaknál (Udvarhelyszék)

- Goklesz: nagyügyetlen

- Gomolyog: émelyeg, háborog – a belső része. Hurkagomolygás: gyomorémelygés. A hagyma jó étel hurkagomolygástól.

- Gondolom ökrei: tündér ökrei (népmesében, Udvarhelyszék)

- Górinca: hosszú, vékony növésű, cingárdi

- Gósnya: legsietőbben harapódzó fene (Udvarhelyszék és Erdővidéke).

- Göbbedëz: merüldöz; göbbent: bemerít valamit, ami göbögő hanggal merül el; elgöbben: elmerül. Göbbenes: flaskó; göbéz: öblösít

- Göbe, göbő: utakon sárral, vízzel telt gödröcske – folyó hirtelen mélysége

- Göbec: lükkenős gödör a kis patakokon, melyet vízmerítő helyül készítenek. Lásd Köpec

- Göbőd, meggöbőd: üt, sújt, megrak; egy darab fával jól meggöbődték.

- Gödröcsös: sok gödrös.

- Gője vagy gönne: emedisznó

- Gölöhös: aszkór- vagy más nyavalyában folyvást sinlődve köhécselő ember (Udvarhelyszék).

- Görözdöl vagy gürüzdöl: súrlódik, midőn az eke földszínt erős földhöz karcolódik. Innen: görözdölő hangú, énekű ember

- Göte: vízbe torhadt fa; götés: torha nyiroktól; innen götös: náthában sinylő.

- Gözsörög, güzsörög, guzsorog, görnyedez – hasfájás miatt; gözsörít vagy guzsorít: összecsavarít, összehúz pl. a görcs

- Gözsörtös: csög-bogos, facsaros fa

- Gránica vagy daránica: bükk- vagy cserfazsindely, fatégla.

- Guba: buga, golyó, p.o. a szemed gubája

- Gucsmi: konty

- Gudu: kis lyuk = tömlöc.

- Gugyi: pálinka utolja

- Gujáz: cigléz. Gujázik: dagad, csomósodik; felgujázott a fejem: feldagadt – ütés miatt; akkorát gujázott, mind a kujakom.

- Gunyaszt: szunyókál, lüktet egyet-egyet a fejivel = gyökint

- Gurdancs, gurdéj: kövér helyeken nőtt sokféle haszontalan pukkantó, laboda, bürök s több efféle növények összege

- Guvad: duvad; guvadt szemű béka

- Guzsaj: rokka. Guzsajüllőfű, guzsajvirág (Háromszék). – Marosszéken: (kakasmandikó): őszike. Elé lehet venni a guzsajat, met kijött a tuzsajüllőfű.

- Guzslás: megfacsart vesszőveli kötés; elcsigázás. Guzslódik: sok bajjal nyomorkodik, csigázódik; elguzslott marha

- Gübü: gamatlé, moslék; és köpülőfa; innen gübülni: köpülni. Háromszéki értelemben: mucskos, gamat. Te gübü! Mit gübülődöl annyit. Gübüfa, gübülőfa: halászó rúd a halak hálóba hajtására

### GY

- Gyaka: a szekér oldalát tartó lőcs felnyúló hosszú vége, mely a kévét megfogja; asztagkarimába szurdalt fedéstartó apró hegyes fák; asztag és csűr hegyébe állított hegyes rudak. Gyakázni, meggyakázni, felgyakázni

- Gyakor szita: sűrű szita.

- Gyakrozni: sűrűn rakni.

- Gyámbál: tépdes, gyömötöl.

- Guzsaj: rokka. Guzsajüllőfű, guzsajvirág (Háromszék). – Marosszéken: (kakasmandikó): őszike. Elé lehet venni a guzsajat, met kijött a tuzsajüllőfű.

- Gyanántam, -ad, -a: helyettem, -ed, -e. (Személytévesztés.) Gyanántam ölelte meg: mintha én volnék, akit gondolt

- Gyápol: letepel, a földre terít, tép, és: fedd, gyaláz (Csík).

- Gyavul: javul, gyógyul; gyavít: gyógyít

- Gyëpël: gyepen legel

- Gyilak: daganatos nyavalya szarvasmarhák lábán

- Gyiresz: gyér növésű erdő; gyirölni: ritkítani, szertébb rakni (Udvarhelyszék)

- Gyomatag: gyomótás gyomnőtte hely.

- Gyöntölődni, gyöntölögni: fejét törni vmin (Udvarhelyszék).

- Gyükér: gyökér. A szemed gyükere! = te ügyetlen!

- Gyütteni: gyűjteni, takarni. – Szénagyüttők

### H

- Ha’: hanem. Nem Péter vót, ha’ Pál. (Udvarhelyszék néhol.)

- Habarcs ember: tisztátalan, eszelős. – Habarica: csinálatlan utakon híg, vízzel elegy büdös sár. Habucskol – a vízben (Udvarhelyszék) Hadaritt: kever. Hadarítsd meg azt a pálinkát! (Udvarhelyszék)

- Hadni: hagyni; hadhassam vagy hathassam

- Hagyakodik: igazítandókat tűz ki

- Hagyati: halogatódzó. Hagyati módra menyen a te dolgod. Hagyatiskodni

- Hajdonfejt: hajdonfővel

- Hajk vagy halk: forgács, mely rovásból pattan ki; rovaték. Kettős halkkal vágni: kétfelől bevágott halkkal, melyet után feszítnek. Hajkol vagy halkol: rovatékosan vágja le a fát. Hajok: aki nagy élőfa levágásához fogott, arról mondják: igen nagy vagy igen kicsi hajkot vett. Hajokra dolgozik: aki késedelmesen visz végbe valamit

- Hallint: fülheggyel hall

- Halovány föld: tippadt, elázott szántó.

- Hamâ: hamar. Hamâ no! (Udvarhelyszék).

- Háncsu: lehántott fahéj

- Handász: hány-vet, hadonász.

- Handrikál: hadrál hevesen veszekedik.

- Hangos, félhangú: hóbortos, féleszű

- Hányadik a te házad az enyimtől? Harmadik, azaz: az enyim mellettin kezdve a számlálást. Hányadik a te házad az enyimhez? Negyedik, azaz: az enyim mellettin kezdve a számlálást

- Hányasdiba jár?: hányas fogattal; hányadán csépelnek?: hányadik véka a cséplőké?

- Hánytori, hányiveti: hánytorgató, magavető.

- Hájlad: meghajlad, pl. a faedény a napfényen.

- Hanyotág: hanyatt

- Hapsa hopsa: szer, rész; midőn a marhát nem fontra hanem részletekbe vágják ki, vagy több részvényesnek, kik szerbe állottak, ez esetben mondják: Hopsába vágták ki. Hopsába sem jutott.

- Harák: hákk, turha: flegma

- Hárám: könnyűszerűleg csinált gyepű vagy kert; innen: béhárámolni

- Harang monya: harang üteje

- Harél: cseveg, mindent összebeszél. Sokat ne harélj! (Udvarhelyszék).

- Hárintozik, hárintkozik: félrekapkodja magát ütés, fogás elől.

- Harizsál: harázsol, széthadargat. Úgy kiharizsálád-e azt a tüzet?

- Hárogat: hárintgat, félretologat

- Hasas: terhes, viselős. Falu végin hasas leány írós vajat kéván. (Vajverés melletti mondóka.)

- Haskó: pókhasú, göndő (gúnynév). Haslag: hasán; haslag dőlt: hasal

- Hatagos: fakadékos – a háta

- Háta meghátal: meghusángol, doronggal elver, megkosztol valakit.

- Hatlat: szeleskedve dolgozik

- Hatol: jól, gyorsan halad. Valahogy elhatolunk: eljutunk, elvergődünk, elevedzünk

- Hától: hátul

- Havadi: tavaszi virág, nárcisz

- Hëdërëg: hányódik-vetődik – vmely házi eszköz

- Héj: megszólító úgy is mondják: hécske, Úgy biza hécske.

- Hejj: hely (Háromszék) Hëj (Keresztúrfiszék) Hejjës, hëjös

- Hejbe: helybe, derekasan. Úgy megforgatták, hogy – ugyan hejbe!

- Héjja: hía vagy híjja; héjjános: hiányos. Annak még sok héjja vagy héjánossága van; azonban: hëába

- Héjju, héju: héj

- Hekre, hekkësën: gőgösen. (Hek: főnévül használatlan). Nagy hekre: nagy zajra, nagy puffra. Olyan hekre tartja magát, mind egy faragott pipa.

- Hendebitélni: a gyermek hánykolódva összegyúrta = összehendebitélte az ágyneműket (Udvarhelyszék)

- Henem: hanem; heneha: haneha (Udvarhelyszék)

- Hengér: hóhér, és: lator, másokat nyugtalanító ember; meghengérelni: megkínozni

- Hëppëg: lassan jár

- Heppen, leheppen: leesik. Csak leheppenti magát = leül heverni – a tunya munkás

- Hërgël: harizsál. Kihergelte a tüzet, és: izgat, ingerel.

- Hërzborz: puzduri, hirtelen felpattanó ember

- Hëss: hess el, hess ki! A Háromszékiek szokták használni a többesben is: hessenek el! hessetek el!

- Hetel, haval: az időt eltölti ok nélkül valami járásban. Se hete, se hava a dógodnak. Elhetelni

- Hetfű: hétfő

- Hezsetël: helyt álló testnek vagy állatnak nyughatatlan, játszi, zajos mozgásáról mondják. A kisgyermek kezivel, lábával, nyelvivel hezsetel a bölcsőben, a lúd a ketrecben stb. Menj tova, gyermek, ne hezsetelj körülettem. Hezseti: szeleskedő

- Hibbad: lappad, lelohad (Csak felfúvódott sárról mondják.).

- Hibók: pocsolya, híg sár. Hiboncás, hibarcos, hibókás: ingoványos vizes hely

- Hijó: hajó (Udvarhelyszék)

- Hím-hám: ím-ám vagy hímezés-hámozás

- Hink-hánk: akármilyen, hányt-vetett, léha. Hink-hánk ember, dolog, gondolat

- Hirpitél: hiricel, nehezen lélegzel (Udvarhelyszék)

- Hó: megszólításnál Uszken egyik kiáltja: Pista hó! apa hó! Ez feleli: hó! Háromszéken így felelnek: he!

- Hobban, lehobban: leesik, lehuppan, lesuppan valahonnét.

- Hobpipa vagy hoppipa: habpipa. Úgy ül ott, mind egy hoppipa.

- Hócbeli: jobb felőli – csábeli: bal felőli – ökör

- Hojpad vagy tojpad: gyengén horpad; innen: hojpacsos, hojpadtas, tojpadásos

- Homp: gyep, hant. Felhompol: felhantol

- Honcsokturás: a vakondok által felhányt csomó föld. Az ördög is megunja örökké egy honcsokon ülni. (Közmondás)

- Hopocál: térdin vagy kezin a kis gyermeket alá s fel hintáztatja.

- Horgászódik: tudakozódik (Udvarhelyszék)

- Horokáj: harkály.

- Hosszúkutya: agár.

- Höbörcsös: bibircsós

- Hörcög (Udvarhelyszék), hërcëg (Háromszék): herceg

- Hupores, huporcsos: hol sok apró dombocskák vannak egymás végtibe

- Hunyor a szömélye (l. [Tűz villog nap rogyog…]. népdal): itt kétségkül a székely nép hunyor nevű virága értődik, mely pirosló virágokkal és szárakkal s emellett fekete pettyes zöld levelekkel lévén ellátva, a barna pirossal ábrázolja. Bővibe van a vidéken. (Udvarhelyszék)

- Hurbolni: elviselni, elnyőni. Hurbolódni: fáradozni, magát kínozni valamely dologgal

- Húros, hurbancs, gurbancs: félig öltözött, lusta, tongyó. Húros fejérnép. Hurbancs módra öltözik. Gurbancsoson jár.

- Hurutni: köhögni. Ne huruss annyit!

- Husztaj vagy hujsztaj: farkas (Hétfalu).

- Huzalkodni: veszekedni

- Huttyanni, meghuttyanni: vékonyodni, összeesni

- Hutyoró: vessző. Törj vesszőt hutyorónak; hutyoll vagy hutyorol: megsuprál

- Hülajtó: a pitvarajtón egy külső ajtó lécből csinálva – a hűl szótól, minthogy a szél szabadon járhat rajta át (Homoród vidéke). Levélajtó (Háromszék)

### I, Í

- Ideig-háig: bizonyos idő-, kevés időig. Időre-hára csak meglesz.

- Idilló: ügyetlen (Udvarhelyszék)

- Időjutva: ha idő jut reá; időtanálva: ha idő úgy találkozik.

- Igaziba: igazában. Igaziba búsult.

- Igën-úgy: többnyire úgy

- Igyenössen (Udvarhelyszék). Igyenëssen (Háromszék)

- Ík, íkszeg: ék, ékszeg; megíkelni. Néhol a marha lábába verni szokott jégszeget is ikszegnek mondják.

- Ikránik vagy ikrándik: undorodik valamely eledeltől, irtózik.

- Illározik: dáridóz, mulatozik

- Illaszt: szalaszt; kiillaszt: kiszöktet; illog: bolyog bujkálva. Illasztani p.o. utána vminek

- Illint: koppint, köppöget. Illogat: iddogál.

- Imëlyëg: émelyeg

- Imëtten: émett, imett, ébren, eszmélten; imettem, -ed, -e; ellenkezője: álmottam, -ad, -a.

- Immá, immán, immág, immáng: immár.

- Inaskám: kis fiam (Udvarhelyszék)

- Ingërség: harag; ingeri: ingerkedő.

- Innap: innep; innapolni

- Innye: ejnye

- -int raggal gyakran élnek Háromszéken kicsinyítve: dobint, hivint, köhint, húzint

- Ippaszkodik: kivergődni, elémenni iparkodik.

- Irbontalan nagy: idomtalan

- Iromba: az aprón tarkás v. fejér és kékes tollúval vegyített, úgynevezett kendermagos tyúkról mondják

- Iromjáró: iromba járó ló, mely gyorsan léptet.

- Irrant: sikkaszt el hirtelen

- Istenget: istent emleget. Istenkëdik: könyörög, mint az Istennek.

- Istennébe: isten nevébe, ti. pufra, ingyen dolgozik

- Iszánkodik (Háromszék), sikolándik (Udvarhelyszék): csicsonkázik, csicsinkázik. Megiszamodás. Menjünk az iszánkodóra vagy jégre.

- Iszkitél, eszkëtël: izgat, ingerel (Erdővidéke).

- Iszkola, gránica: bükkfa zsindely

- Ítil, ítilet: ítél, ítélet

- Ittëgyën: itt, itten (Udvarhelyszék felvidék).

- Izgána: izgága

- Izomba, egy izomba, egy izromba: egy vágásban p.o. kettévágni fát vagy egyebet

- Iztet, megiztet: megpüsszögtet a portubák, légvonal stb. Izteti: püsszöghetnék

### J

- Jára-futa: lótás-futás. Jári-futi: futkosó.

- Járkotál: sifitel

- Járós: guzsalyasba járó legény; az ő járóssa: az ő szereteje.

- Jártas-kőtes, járt-kőt: aki sokat járt-kelt. Jártas-kőtes legény

- Játoz: druszáz, e főnévtől: ját = drusza, pajtás (Jád: Hétfalu).

- Javátolni: javallani, ajánlani, rábiztatni

- Jehetök: jöhetek; jehessön (Udvarhelyszék).

- Jérke: egy éves kecske

- Jeszke: ijedős; jeszke ló. Jettség: ijedtség; jedni: ijedni.

- Johászodni, megjohászódni: kiengesztelődni, megcsendesedni.

- Johok: a juh szónak többese. Adj enni a johoknak.

- Jókarat: mikor a legény leányt oszt a másiknak a táncban, azt mondja jókaratnak.

- Jókora: sem nagy, sem kicsi. Diókora, öklömkora: dió, öklöm nagyságú

- Jóllakástól való: csak arra való hogy jóllakhassék tőle valaki.

- Jószerint: jószerűleg, jórendin, alkalmasint

- Juttig való: elegendő, mindenkinek rész juthat belőle.

### K

- Kabala: mikor a matolláló vétségből azon egy nyomban kétszer veti a fonalszálat, mondják: kabalát vetett. Kabala jelent Uszéken mindenféle lovat is. Kabala: ekekabala. Csíkban: kételen csúszó.

- Kacsula: játék a gyermekeknél: egy t.i. állva lábai elé veti sapkáját a több társak akarják azt előle elrúgni, ő gondosan igyekszik azt lábával megakadályozni, s aki elrúghatja, némi előnnyel bír (Udvarhelyszék)

- Kahoj: az a fa, melyre a házi kemencék cserépkályháit alapítják. Tedd a kahojra, a kahojfára. (Udvarhelyszék)

- Kajács kajcsa: horgas lábú, kajsza

- Kajt: kajtárkodik, kajlárol, kajtat. Ne kajtass annyit! Ó, mit kajtassz, te kajti!

- Kákni: tátni a száját (Torockó)

- Kákvirág: havadi, nárcisz. Fejér havadi, sárig vagy sárga havadi. Cukros kákvirág

- Kalák: lopott marhának megtérítésiért előre adott pénz (Udvarhelyszék).

- Kalári: kontytartó lapos hosszukó ón vagy vas

- Kalongyál: rakosgat, papusál. Napestig csak a lábát kalongyálgassa = egymásra papusálja

- Kam: kan. Erëdj, rekeszd bé a kamot; kiherélték a kamokot.

- Kancsi: kancsal. Kancsítni

- Kándász: kondás (Udvarhelyszék)

- Kankó: akárminémű fa-, vashorog vagy kapocs, és: mankó.

- Kanzsa: egy éves kandisznó (Udvarhelyszék)

- Kánya orrú: horgas, hegyes orrú

- Kanyvadoz: a virág dér vagy forróság után. Mondják így is: konyvad, lekonyvad, kányvad, kánnyad

- Kapdál: vmi után vagy vmin.

- Kápôna: kápolna

- Kápsál, kápsálódik: vakaródik; a medve megkápsálta; minek kápsálódol annyit, te?!

- Kapsogtat: csattogtat

- Kapuzábé: kapufélfa. A kapuzábétól vett búcsút.

- Karamitt: kört csinál. Jól karamított belőlle: levágott. Karamodik: kanyarodik – part

- Karé: karaj, és: rozsalj; karél: rostál; karén vagy karéba: félkördeden, kerekítőleg – rakni

- Karikós: karika(lábú)

- Karingó vagy keringő: örvény. Karingó bábó vagy kerembábó: gyerekjáték, midőn valami körülforog

- Karjos: karosszék

- Karmëntő: karmantyú – aratóknál.

- Karuj: karvaj

- Kasmat vagy kasmota: mindenféle hányt-vetett portéka, mi ha érintik, zajt csinál, innen: kasmatlás, kasmatolni: zakatolni

- Kaszaj: kazal. Kaszaj széna vagy fa

- Kaszeró: koszorú (Torockó)

- Katrat: valami aprólékságot keres s szedeget össze. Katrass tűzgyújtanivalót.

- Katyó: főtt szilva; katyós megkatyósodott: ellágyult.

- Kauncol: a megláncolt ebről mondják, mikor békétlenül ugat magában

- Kebeles: torkos, nagyiható (Csík)

- Keccër: kétszer (Háromszék) Keccör vagy kecczö’ (Keresztúrfiszék).

- Kecskebukka: kecskekóra (Erdővidéke kecskebucska)

- Këcëgtet: a lovat szájcsattogtatással hajtja; keceg: perceg – az óra. Keccen lekeccen: gúnyosan mondják a gőgösről, hányavetiről, ha lóról vagy hivatali polcáról is lepottyan

- Kelevész: épületszarvazáskor egy rúdnak felső végére kötelet kötnek s azt a felállítandó szarufák kakasüllőjére rákötik, s rendre azon köteles rúd segélyével állítják fel a szarufákat – azon köteles rudat kelevésznek nevezik (Háromszék). Serkény (Udvarhelyszék)

- Këllősködik: magakelletőleg bánik, viseli magát.

- Kencs: kenőcs (Csík)

- Këntërfalaz vagy köntörfalaz: fog ide is, tova is; fertályoskodik.

- Kényszëri: kénytelenkedő. Be kénszeri módra menyen a te dógod.

- Képës, p.o. nem képes: nem lehet. (Kolozsvárt: nem képesse.) Ugyan hogy képes ezt tenned? Ha képes, tedd meg: ha lehet, tedd meg

- Képëszkëdik vagy gebbeszkedik: rémesen rámereszkedik, mint egy fakép

- Képni: képpedni. Képség: csoda; megfogta a képség: csoda fogta; elképtem rajta: elhűltem rajta; képtet: bámít, ijeszt; képtibe: képpedtibe – eláll szeme-szája. Elképpedni; elbámulni

- Képzelődik. Nekem úgy képzelődik: nekem úgy tetszik

- Kerek egész Háromszéken vagy Uszéken nincs párja. De nem szokták mondani: Kerek egész Csíkba vagy Marosszéken. Ezt Csíkról így mondanák ki: Csík országába nincs párja.

- Kërcël: rágcsál, p.o. egér

- Kerinbógázik: körbe kalimpál, karingózik.

- Kérincsël: kéreget

- Keröng: kering (Udvarhelyszék)

- Kérőre szólni: mikor a marha kérőt rág, s ezért szól a csengető rajta sajátságos hangon

- Késleg: p.o. hajtani a marhát annyit teszen, mint tereh nélkül szabadon vagy kötéllel összekötve, vagy járomban, de teher nélkül hajtani. (Késenn: szabadon, nyűg nélkül. Ormánsági szó, Lásd Tájszótár [Budán, 1838.])

- Kés szaka: a késnek a nyelv és éllapja közti nyakrovatéka; innen: szaka – a kerék- és abroncsé. Szakát vetett a kerék; az abroncs szakája

- Késén: későn. Késébben

- Kételenkëdik: kénytelen-kelletlen módon cselekszik. Kételenségem tartja: kénytelen vagyok vele

- Kettívágni: kettévágni (Udvarhelyszék)

- Kevesség: kevéssé; kicsiddég: kicsi ideig; többég: több ideig.

- Kezdik: kezd. Ő fogadkozni kezdik. (Udvarhelyszék néhol)

- Kézügyön vagy kezeügyibe: készenkaphatólag – tartani valakit. Kézenközön: közösen, több kéz között

- Kibekkëdés: utálság, irtózat. Kibekkedés nézni is. Kibekkedem miatta.

- Kicsidëlni: kicsinek tartani

- Kicsinnébe: kicsinbe, kevés híján múlt, hogy…

- Kicsök: a gyermekek egymást kicsökik: kiütik a likból a láncszemezésnél

- Kidülleszt: kidőleszt

- Kifoggat: kipuhatol, kikémlel.

- Kihërgël: kitúr

- Kiközlet: közből kihagy

- Kilakni: kilaknak a gyermekei = másutt szolgálnak.

- Kiméncsërült: kidülledt – szeme

- Kimil: kimél (Háromszék), kémél (Udvarhelyszék és Csík).

- Kirlán: éves bárány (Marosszék), mióra (Udvarhelyszék).

- Kirrëg a tojáson ülő tyúk

- Kiszi: kocsonyaforma étel neme, zabtócsból kovásszal megkeletve úgy főzik, mint a kását, s tejjel vagy szilvalével eszik – csak nyelni kell de megrágni nem szokás.

- Kiszínlëli, kiszínli: kiürügyeli – magát belőle.

- Kivaszkolódik: kivánszorog, kászolódik – az ágyból.

- Kivilágra ojan: épen olyan

- Kócs: kulcs; kócsár: kulcsár. Kócsollik: keményen csukódik össze; kócsos: kemény csugájú – dióbél

- Kocogány: derékig érő ujjas zekeposztóból a közrendűeknél (Udvarhelyszék) Kodágni: p.o. a tyúk

- Kodoz: éhezve jár szét vagy ül; kodozik: szenved éhségtől. Egyél, hogy ne kodozz mind otthon! Elkodohozott (Udvarhelyszék)

- Kohéngatni: kohén szóval csúfolni, mikor valakit szeméremsértő működésen kapnak, vagy ha elbúvik egyik gyerek s a más megkapja, lekohéngatja e szóval. – Kuhit mondani: megvetőleg elhagyni valakit, lemondani róla (Udvarhelyszék)

- Kók: botyikó; kókos páca: a végin, hol fogják, csont vagy réz botyikós (Udvarhelyszék)

- Kollát lábú: horgas lábú

- Konászodik, megkonászik: csendesedik, magában megjő.

- Koncol: türköl – gyermek a tojással

- Kondorikó: kondor szál – a futó növényen.

- Konkorgat: fintorgat. Ne konkorgasd az arrodot!

- Konkorodik, koncsorog: – kígyó; szalonnabőr a tűzben.

- Konnyaszt: nyakon üt. Ma jól megkonnyasztlak!

- Koppsemmi: nagysemmi. Mit kaptál? Kopsemmit! Hoztál-e valamit? Igen koppsemmit!

- Kopocskál: kopácsol

- Kopogó fejemre: egyes-egyedül – vagyok.

- Korcsia: kis szánkó, korcsolya. Korcsiázni

- Kóré: kóró

- Korhadék: száraz takarmány-roncsolék.

- Korhantó: semmirekellő

- Korittó: kisded sajt

- Korkojó: féleszű, csodatermészetű

- Korlát: deszkakerítés (Marosszék) = üstfa (Udvarhelyszék)

- Kosár: e szót a hszéki ember e három szóval mondja ki: kas, kasár, kasornya, mégpedig mindég megkülönböztetett értelemmel. Kas: így nevezi a törökbúzás kast, polyvahordó kast, búzatartó kast. Kasár: az a kerítés, melyben az esztenás juhok, vagy más nyájak, makkoló sertések erdőn vagy mezőn éjjeli szállásra megrekesztvék. Kasárnak nevezik azt a kerítést is, melybe a határon prédáló marhát elzárják. Megkasározni a földet annyit tesz, mint rajta a nyájat trágyázás végett meghálatni. Megforgatni a kasárt azt teszi, hogy azt a megtrágyázandó földön tovább helyezik, amint következik. Kasornya: e szóval mondják ki a virágtartó, élelemhordozó, gyümölcstartó, strimflikötő, s bármely másféle kisebbszerű kasokat.

- Kosda: több éves berbécs (Udvarhelyszék)

- Koszik: kopik, vásik; koszlat, kosztat: hámlat.

- Koszlobár: kis becsű, alávaló ember

- Koszmos: koszos, varas, piszkos

- Kosztolni: koszttal vagy karóval verni – a gyümölcsöt a fáról.

- Kosztorang: túlságos magas növésű, arányos izmok nélkül.

- Kotymány: sáros hely utakon

- Kótya: egy hosszú fácska, melyet a játszó legénkék négyesben szoktak ütni botokkal; kótyázni (Udvarhelyszék). Kotyka: labda; kotykázni: labdázni; kótyázás (Torockó)

- Kotyogós: ittas, jó félbe van.

- Kotyós: igen elért szilváról mondják

- Köblös: gomba neme, mely a gabona közt terem, akkora, mint egy nagy egér füle, némelykor teli apró maggal, mely elein veres, később megbarnul. Az aratók abból jövendölik meg a gabona eresztőségit, ha t.i. sok mag vagy kevés van benne. (Udvarhelyszék)

- Kögyös vagy kigyes vagy kegyös: kegyes, és: szép, szerény (Udvarhelyszék), këgyes (Háromszék)

- Köllős-közepe: éppen a közepe

- Kön, megkön: elérik. Megönt a szilva: megráncosodott (Csík).

- Könnyedön vagy könnyedén vagy könnyüszölleg (Udvarhelyszék)

- Könyöklő: ahol a marháknak a csűrből keresztül enni adnak (Udvarhelyszék)

- Köpec: göbecs, tócsa (Hétfalu) és: egy erdővidéki falu, honnan a közszó: Baj van Köpecen = meggyűlt a bajunk

- Köpörödik: töpörödik

- Körmönködik: kapaszkodik. Körmös legén: jó fogd-meg legény.

- Köröpöl: körüljár repdes, p.o. mikor a fára szállt ülüt szarkák s varjak körülrepesik cseregve, károgva – szokták mondani: ugyan köröplik a varjak. Köröpőli a leányt a legény: jár körüle, víjja.

- Kötelezkëdik: ígérkezik

- Kőtes: cikás, csírás – gabona

- Kőttség: átalában minden, amivel a kenyeret vagy puliszkát enni szokták

- Közi: közé. Közből: pl. baj van még közből = nehézség van még a dologban

- Közküpülődik: házsártosan, izgágásan veszekedik

- Közlet: közbe ejt, közbehagy; közletőleg: közbefogólag. Jól közlesd azt az árkot, nehogy a kerék beléessék.

- Közöst: közösen; közöst birtokolva; közöst igazittsuk: együtt hajtsuk végre

- Kuckaringós: cikornyás, kacskaringós.

- Kuhar: terméketlen omladványos hely (Marosszék).

- Kukujza: áfonya

- Kuréz: tréfál. Ne kurézz, héj!

- Kurittyol: éjenkint az utcán kurjongat

- Kuvad: guvad, p.o. a fa kérge, midőn lehámlik. Kuvadoz: a szárazon szántott föld

- Küjjel, kült, küvül, kivült: kívül, kül kívülről; küjjebb: kijjebb; künnebb: kinnebb; künnét küvünnét, küjjelről stb.

- Kürül: körül; kürülbé: körülbelöl, mintegy,

- Külü: nagy só- és máktörő famozsár. Zöld külü: zöld harkály.

- Küsdbe menni: birkózni, birokba menni

- Küsdeg, küsdég, küsded: kisded. Küsruha: zsebkeszkenő.

- Küsélesz, kisélesz: élesztős keverék

### L

- Lábánvaló vagy lábos: vetés, termény, mely még nincs learatva, lekaszálva. Lábka: lábcsó, faláb; lábkázni: falábon járni. Lábint vagy lábbint: lábával nyomint

- Lacsik: mikor a macska, kutya iszik vagy levesételt eszik, a székely ezt úgy mondja: a macska lacsik, a kutya lacsik. Lacsni

- Lagymatag, lagymatég: lenge, félmeleg, és: lágy – ember.

- Laj: zsilipen aluli hely vagy lezuhanó víz deszkából készült árka, malomnál – a malomkerék felett

- Lajtol: a hegyre nagy bajjal kilajtol (Udvarhelyszék)

- Lak: alak, buba értelemben. Édes lakom! szép kicsi lakocskám!

- Lámpó: lágy, puha, lomha

- Lámsza vagy lámszag: hadd lám = hadd lássam! Láddsza

- Lándëg: ládd-e? (Usz, és Erdővidéke néhol)

- Langalló: palacsinta – kenyértésztából; mintha mondaná: langon sült sütemény

- Lanyhó, lajhó: lágy, puha ember vagy marha. Be lanyhó ember vagy!

- Lapi: lapu, akárminemű fa vagy veteménylevél. Lipilapi: igen gyér levelű káposztafőről mondják

- Láhatom: láthatom. Láhassuk

- Lapótya: vastag palacsinta.

- Láz: nagy fennsík

- Lecskëdni: locsolni, sáros vízzel preckelni.

- Leb: a láng éle vagy teteje (Udvarhelyszék).

- Lebbedëz: lebked. Jóízűn lebbedez a szél.

- Lebelëg: szellőzi magát restelkedik

- Lebënkél, libonkál, libinkél: lebeg p.o. víz színén.

- Lecikkent: lecsippent, leszegint

- Lecirmolni: legyalázni, legazolni

- Lecs: elfőtt ázalék; lecskáposzta: lucskoskáposzta. Lecsi, licsificsi, lecsperdi

- Lecselő: a kovácsoknál; a kürtőskalács sütésnél.

- Lederc: gamat étel

- Leduzni: leleppenteni – ajakát.

- Legéntëm, -ed, -e, leántam, -ad, -a: legény, leány koromba. Legéntembe

- Legén! erőssen megházasodám: bizony rossz házasságot tevék (Udvarhelyszék)

- Legyáfol: legyaláz lediflámál

- Lekajladt – a kedve: lekonyadt (Udvarhelyszék).

- Lekeremitt: kereken leszeg

- Lélekdobáló: kenyér; lélekhajgáló: galuska; szájbosszontó: pálinka (tréfásan)

- Lelibbenteni: lelebbenteni – szél a kalapot az ember fejéből.

- Lënge: lágymeleg, langyos – víz. Lëngedik: lengül, langyul, lengésedik

- Lëngeteg: megernyedt, elviselt, szakadásnak indult, p.o. ing.

- Lengyën: sárga virág. Olyan sárga mind a sárig lengyen.

- Lepcs: leppentyű, és: pittyedt ajak, meg: pofonlepcsentés. Úgy vágta pofon hogy ugyan meglepcsent. Lepcsës: lusta öltözetű vagy sokbeszédű. Lepëcs: sárral, hóval elegyített hígság. Lepënyën: lustán, leppesen

- Lépesül: gazdagodik

- Leppencs vagy leppëgő: késedezve, szaggatva beszélő ember.

- Leplibe: halkan, lassan, nem szeleskedve

- Lesdi vagy lesi: ólálkodó; leskődi ember

- Lesunnyasztani: letartani, leereszteni fejét v. farkát; leginkább fülét a macska, a kutya, ló

- Lésza: a vékony vesszőből font szekérkast és a majorházaknál a juhok akla körüli, tovább vihető kertelést nevezik így (Udvarhelyszék) Leszinëlni: lefölözni, letisztítni – mézet, és: lebárdolni

- Letëpëlni: levetni, letiporni a földre

- Leterittëzni: földre lefekünni, valamit maga alá teregetve, s anélkül is

- Lézërëgni: lézengeni

- Lezsbël: lebzsel = tunyán hever

- Levesz: lesenyved – tag. Leveszett a kis gyermek hónyalja vagy ágyéka

- Libár: izomtalan gyenge termetű (Udvarhelyszék)

- Libbencs: egyik lába kurtább. Libbent, libickel: sántáról mondják. Libbents errefelé.

- Licskol: lucskol; licskos: lucskos.

- Liklik: csiklik (tréfásan).

- Liphec, libhec: ügyetlen.

- Lipicsán: gyáva, rossz testállású

- Lipinka vagy liponka: libegő hinta, és: libbegő v. sántító ember. Lipinka Péter

- Lóbita: lógó mi, fityegő

- Locsadék: rossz, híg étel. Locsadékkal is kielégíti.

- Lódigálni, dobogálni vagy hanyigálni: dobálni.

- Lófiú: csitkó. Lótok: hám (Csík)

- Lógározni: tétova járkálni

- Lóginyázik lókonyázik: azon egy helyen ide s tova mozog, p.o. a sasfa a földben, az ág, növény, kóró stb.

- Lok: két hegy közötti keskeny tér

- Lombi: lombos szőrű. Innen az ökör nevezet: Csá Lombi! Lom, lomos, lomatlan: szőrborítékos, szőrborítéktalan

- Lopacsolni: lopdosni. Lopicskálni, lopocskálni, lopocskolni.

- Lóposz vagy lóposzogó: puhatag, pöfeteg = alma nagyságú, gombaidomú fejér növény kaszálókon s erdőben, mely megérvén, idővel füstölgő szürkés-fekete hamuforma por jő ki belőle, ha gázolják.

- Lopta: labda; loptázni

- Lök: likas térség magas helyen (Udvarhelyszék).

- Lőtő vagy lőjtő: lejtő

- Lötyke, lötyögős: ami felolvadt; lötykölni: hígra keverni; löttyed: meghígul

- Lőtyönfitty: hitvány, gyáva. Lőtyög-fütyög (Udvarhelyszék).

- Lúdbűrű: bibircsós bőrű

- Lökkenő: útgödör

- Lükütölni: mikor a gyermek magát a földön ülve lógatja, mire neki azt szokták mondani: Lüküt, lüküt, jó mozsár!

### M

- Macskálódik: nyűgölődik, ügyetlenül, ferdén tesz valamit.

- Mácsik: mákos csík, nagypénteki étel sodrott tésztából (Udvarhelyszék).

- Maga: ugyan, de ugyan, no. Maga miért? = ugyan miért? Maga ne dolgozzál! Maga bizon: no bizon

- Magábavaló: magányszerető, és: magán, külön levő.

- Magamszín: magamszínű vagy színemféle: oly színű, mint én.

- Magyaró: mogyoró

- Mái: mai. A mái szentséges nap

- Majt, majtég: majd, majdég

- Makuj: makacs, akaratos, szóra nem vehető, makrancos.

- Makverő: vakmerő

- Málász: árvíz összehordta vagy víz színén összeverődött mindenféle apróság (Keresztúrfiszék)

- Maláta: az ecetnek megtört vadalma elvetni való része (Udvarhelyszék).

- Mállik – akármi, ami zsendül. Mállik a szilva, zab, törökbúza, cseresznye

- Mamós: mumus, rémkép. Megmar mamós! (gyermekeknek mondják) = ne nyúlj vagy ne menj oda!

- Mamuszkol, majkol, mamókál: nagy lassan, majszogva csinál valamit

- Mán, máng, má’: már

- Mányi: másikanyó = nagyanyó (Hétfalu).

- Mápo vagy mák: másikapó = nagyapó (Hétfalu)

- Marin, nagy marin: tályog – fültőn, nyakszirten vagy egyebütt keletkező nagy csomó, kelés

- Marul: marjul. Kimarult a karja.

- Másodolni: ismételni

- Maszok: apró szőrportéka, ami a gyapjunéműből kiszotyog (Udvarhelyszék).

- Masztol, maszatol, mosztol: mocskol, összezúz, morzsol, apróra őröl. Masztos: mocskos

- Maszuta: aki gyáván s hosszason pipizál = dolgozik valamit. Majszi, majszogó

- Matarász, matikál, matrizsál: keresgél – kézzel.

- Mazlag: rongyos csepűöltöny (Udvarhelyszék)

- Mazsár: mozsár (Udvarhelyszék)

- Me, mesze: ne nesze! Mesztek, metek: nesztek.

- Mëckëndár: Metzenseifer [német: nőcsábász].

- Megbogározni: futosni (Hétfalu)

- Megbűzlögel: tél-túl megbűzölget. A marha a kóstot csak megbűzlögeli, s ott hagyja.

- Megcsámporodik: savanyúság által megromlik.

- Megcsukorgatni: megsugorgatni.

- Megernyesëdik: megsíkul – az út (Homoród vidéke)

- Mëgesëtt szűvibe: megszomorodott. Szűve megesett rajta: megsajnálta

- Mëgeszelni: megészlelni, felfogni

- Megcsëppenteni: megfejni a tehenet, mikor kicsi tejet ad.

- Meggyakrozni: sűrűn tűzdelni – lábát a táncban

- Meghitvánkozni: megsoványodni

- Meghódlik – a gyermek: azt tartják, hogy ha a kis szopó gyermek a holdba néz, hassikulást kap, elfogy és elsárgul

- Mëgi: megé. Bébútt a pest megi.

- Mëgintlen, megéntlen: viszont, megint.

- Megkörmözzik – a sár, mikor fagyni kezd.

- Megmejjed: elpusztul; kimejjedt mindeniből.

- Megmirgilusodott: rossz kedve van, megbikacsolta magát.

- Megmurran: megbúsul; megmurranta magát a szél.

- Megnégyelni: valakit észrevehetőképpen megverni

- Megoklok: jótállok (Udvarhelyszék).

- Megöbred: felébred (Udvarhelyszék)

- Megrázta a ló = az idő, a nyomorúság, az öregség.

- Megrëkken: rogyva rándul vagy ütődik

- Megrőkönyődik – a fa, midőn az állásban megromlik, megfő.

- Megsirül: nekiiramodik. Megsirült, mint a forgószél.

- Megsuvasztani: erősen megütni akármivel

- Megsüllen: a tűzre visszatett puliszka, kása

- Megszabni: díszarányossá tenni, p.o. az oszlop megszabja az épületet; a köntös megszabja az ember testét vagy dalibbá teszi.

- Megszönteni: megsejteni (Udvarhelyszék), megszënteni (Háromszék)

- Megtepsenni: elnyúlni

- Mëgvënni – a disznónak a szakáját, tyúknak a pípját; megvenni az égő épületet = megmenteni. Megvëtte nőül: elvette. Megvëtte a félszit: félelmessé tette magát előtte

- Méhejt vagy mëhejt: mely helyen, hol? Méhëré: mely helyre (Udvarhelyszék).

- Mejjékest: egy vonalban – mentem vele (Udvarhelyszék)

- Méncsërëdik: p.o. ha az iszákos szeme a sok szeszes ital miatt elvérmesült és elrútult, mondják: kiméncseredett a szeme. Így az elkényesült anyás gyermekről, aki ha kedvit be nem töltik, mindjárt mérgesen sir, s száját elvonva rút képet csinál, szokták mondani: Ha valami nem tetszik neki, mindjárt elméncseredik.

- Ménős: van, ki egyetlen rossz lováról is mondja: az én ménesem (Marosszék)

- Ménkő: mennykő (Udvarhelyszék).

- Merënke: merítő sétár

- Merënkődik: kétkedve készül ugrani át – az árkot

- Merét, merőt: merően vagy merőben, mereiben, folyton. Merős-mereibe: egészen

- Merkël: duzzog magában

- Merrünt: mi tájt, hol? Merrünnet: honnan, merről felől?

- Messzüve, messzüvé: messzire

- Met, mett: mert (Háromszék), mer vagy më (Udvarhelyszék)

- Métt, miétt: mért, miért (Háromszék), mé’, mér v. miér? (Udvarhelyszék).

- Métő: métely. Métős: mételyes (Udvarhelyszék)

- Mëzge: mézga; mëzgëllik: mézgát ereszt némely fa tavaszkor.

- Mic: perc. Egy micre megvan, csak fogjunksza hezza! Nem kell neki több egy micnél.

- Mihent, mihentësën, mientës-miënt: mihelyt.

- Mihót: mióta

- Miik vagy meik vagy mík: melyik, mely. Valamík, valameik

- Míjes: műves p.o. kőmíjes. Te míjes vagy ebbe dologba: részes; míjesnap vagy miesnap [:hétköznap]

- Mikô: mikor. Mikô mönyünk el? (Udvarhelyszék)

- Millér: szénnek kiégetés végett összerakott facsomó (Udvarhelyszék).

- Mimëlëg, bibëlëg: nebeleg

- Mindënlëtteképpen: mindenképen.

- Mindonkô: mindenkor (Udvarhelyszék).

- Mintsebb, mintsább: mintsem (Udvarhelyszék)

- Mióra v. millóra: düszke vagy diszke = előhasú juh, egy éves bárány

- Minyát, minnyát, minnyá, mingyá, mingyát: mindjárt. Mintënës minnyát (Háromszék), minnyájtoson (Hétfalu)

- Mióka, miuka!: kis macskát szólító nevezet.

- Mirgyilusos: mérges

- Módotlan: tehetetlen, szegény; módúlag: módon, p.o. jómódúlag építeni. – Azonmódúlag: azonmódon, úgy

- Mohodt: mohult.

- Monyas, monyi: ménló

- Mordáj ember: erős, bátor, haragos ember. Mordiás vagy morgyiás: mord, iszonyú

- Morgó: a Marosvásárhely melletti Maros vízágak összeszakadása.

- Mormojál: duzzog, morrog

- Morzsika, morzsinka: morzsácska, morzsalék (Háromszék). Mozzsácska (Keresztúrfiszék)

- Moskotár mocskotár: muskatály – szilva, szőlő stb.

- Mosztolék vagy mosztalék, moszt: morzsalék; elhányt héja s rothadt darabjai a gyümölcsnek; egér mosztolék: egér által apróra őrölt gabona- vagy kenyéraprólék

- Möndöle, möndölecske: a juh mesebeli neve (Udvarhelyszék)

- Mönyön: menyen. Mönj el tel Hát még nem möntél el? (Udvarhelyszék).

- Muckorodik, melléje muckorodott: lapult, vonult, helyezkedett. Hezza muckorodtam.

- Muha: moha; muhásodott: mohosult.

- Mumák: szótlan, buta, hallgatag

- Murrantani vagy murrogtatni: mikor a követ hengergőleg dobják el az úton és murrog vagy durrog. Murrog: a szél, elhajtott karika, kő stb. Murrogtató: durrogtató

- Muszkotol: elmorzsál, megzúz. Elmuszkotolja a gyerek a kezibe adott kenyeret

- Musztika: lépsalak – sajtolt.

- Muszuj: fersing (Torockó)

- Mutuj: szótalan, míveletlen, durva – gyermek

- Muzsda: a szántók s kaszálók közti füves barázda (Csík), mëzsde (Háromszék)

### N

- Nagyot falt: ereje fölött munkához fogott valaki

- Nainnya: nagyanyja. A nainnyád halála; nainnyád térgye. Akkor mondják, ha valaki rosszul találva a tárgyat, szól a beszédbe.

- Nálunk felé: hozzánk felé. Nálunk felé jő az ellenség. Jere nálunk!

- Nanás: aki legénynek leányt, leánynak legényt szerez közbenjárása által (Udvarhelyszék)

- Napnyuguti: napnyugoti (Udvarhelyszék)

- Nászolódik, nászenuszálódik: szedi össze magát s holmiját, készülődik

- Në: ni! – Né! né te né! = íme. Felkiáltó szócska figyelemkeltés végett

- Nebelëg: lebeleg, hasztalankodik

- Nekiillëngetni: módosan nekihelyheztetni – magát.

- Nekitürőzik: nekitűrközik.

- Néma: persely (Torockó)

- Nemáj vagy mit máj: miért? Nemáj vesztögetöm rea a szót, vagy mit máj vesztögetöm stb. (Udvarhelyszék)

- Neszere: szeles, futó eszű; neszet, neszetel, neszlet: zajt csinál.

- Neszüdik, neszitt: indulatosan vágyik rá; neki neszített: vágyat kapott rá

- Nëtëntók: ügyetlen, együgyű

- Netet: szeleskedve összezavar valamit, ide s tova kapkod. Ne netess, te neszere! Te neszeti!

- Netez: tétováz, kapkod, néz szerteszét. Mit netezsz annyit, te’?

- Nevetlen ujj: nevendék ujj

- -ni, -nitt; -nul, -nül: -hoz, -hez, -nál, -nél, -tól, -től – lakhelyre vonatkozólag: Pálni, Pálnitt, Páléknul, Eszteréknül. Menyek a bíróni, a biróékni, a bírónul jövök.

- Nihány: néhány.

- Níma: néma

- Nímet: német. Nímet szél: nyugoti szél.

- Nőrinc: Lőrinc

- Nunta: menyegző (Hétfalu)

- Nünnyögni vagy nyönnyögni: ünnyögni vagy ümmögni.

### NY

- Nyábálódik, nyebelëg, lebelëg: ügyetlenkedik

- Nyakal: nyaka ver = nyaklevest ad neki; és: kaszálás közben a fűnek csak hegyit szeldeli a rossz kaszás

- Nyak csigája: nyak csigolyája

- Nyakintani: biccenteni; nyakingat: gyökinget; nyakángatni: vonakodást jelenteni. Te mit nyakángatsz annyit! Tám nem akarsz jőni?!

- Nyálazó: mivel az asszonyok fonóban egymást kínálják: pityóka, főtt törökbúza, alma stb.

- Nyányó, nyavicka nyámi: ügyetlen, gyáva

- Nyáskalódik, nyáskál, nyáskotol: nyűgölődik, hágdos, peckelődik, pócikálódik

- Nyëg: nyög. Nyëgődözni. Mondd ki mán egyszer, no! ne nyegődözz annyit vélle!

- Nyelventyű: a szántásnál a két első ökör tézsoláját feltoldó vagy összekötő eszköz vagy peszlek

- Nyess: nyers

- Nyevere: minden lébe kalán; kényes, gyáva. Nyeverëg: nyavalyog

- Nyifatol: nyafog, nyifog

- -nyig, -nyég; -nig, -nég; -nyira, -néra, -nyére; p.o. hajtásnyig, -nyég, -nyira vagy hajtásnyéra; egy méföldnég, -nyére vagy -nyire stb.

- Nyilamat: nyílat, p.o. hegyé

- Nyilamodik: nyúlamodik, p.o. előre; a ló elényilamlott vagy nyilamodott

- Nyillog: nyílong

- Nyilva, nyilván: bizonyosan.

- Nyirángos: nyirkos – út

- Nyiszitël, nyiszkitel, nyüszöl: reszelget vagy metsz valamit rossz késsel

- Nyiszorog: nyikorog, nyakorog, nyekereg, p.o. az ajtó. Ritkán: csekerög (Udvarhelyszék)

- Nyivászka: élhetetlen, vannyogó – inkább leánykáról.

- Nyól: nyúl; nyójt; nyújt; nyólik: nyúlik. Nyólik a nyaka belé: sok gond- s költségibe kerül. Nyólás: nyúlás. Egy nyólást szőtt már az osztovátán: egy részt. Ez a nyüsttől a csigáig hátranyúló darab, melyet szétszednek, és két pálcával elkülönítenek, hogy a fonal össze ne sodródjék, mit egy nyólásnak neveznek. Nyútani: nyújtani

- Nyomodni: nyomkodni

- Nyosztolni, nyosztani: nyúzgálni tépdelve nyúzni; nyosztika: nyosztalék = rosszul vágott hús vagy bőr

- Nyugunni: nyugodni; nyuguszom: nyugszom (Udvarhelyszék).

- Nyújtó: a szekér derekát összetartó hosszú farész.

- Nyulánkol: lassan dolgozik

- Nyüsgeteg: helyt nem ülő, mint a nyű

- Nyüszkötöl, nyüskötöl, nyüstöl: sifitel, nyugtalanul hánykolódik.

- Nyüszüleány: nász- vagy nyoszolyóleány; nyüszüpogácsa: lakadalmi pogácsa (Háromszék). Nyaszaró ján (Torockó)

- Nyüvestén: nőstény

### O, Ó

- Ócsu: olcsó (Háromszék). Ócsó (Udvarhelyszék)

- Odalá: oda le

- Ódalbahó: farkas. Hújzad ki a vőgyből a fát, ha megetted a polyvát, hogy egyen meg az ódalbahó. (Hétfalu)

- Odacsosszintani: hebehurgya módon odaadni

- Ódallagos: ódaltos, ódalsó; ódallani, ódarolni vagy ódarlani: oldalt járni; ódallós: fartatós út; ódaltag vagy ódalt: oldaloslag

- Odaülni: kimaradni

- Ódik: oldódzik; megódott – a szijju

- Odor: udor = csűrben búza– vagy szénatartó hely, szakasz, földtől fel a koszorúfáig

- Odvarhely: Udvarhely (Homoród vidéke)

- Okrándani, ikrándani: irtózni, hökkenni. Megokrándott

- Októ: oktondi. Nagy októ vagy te!

- Ollóba venni: az építésnél az összekötött szarufákat szokták inkább ollóba venni, azaz: hosszú rudakra kötött kötéllel átkapcsolva emelni és fenntartani (Udvarhelyszék)

- Omlólag van: terhes

- Ontok vagy őtő: mit a mejjékbe belészőnek vagy öltnek. Lábbogó: mikor a mejjék egy része megfittyen; megjáró: a mejjéknek az a része, melyet nem fogtak bé a bordába, nyüstbe (Udvarhelyszék)

- Ontorác: az oly kakascsirkét nevezik így, melyben a nemi ösztön későre fejlődik; átvitt értelemben legényről is mondják (Udvarhelyszék).

- Ormó: bőrnek kelése, felcsattanása. – Ormós: hoporjas. Felormódzott. Ormojodzik: görözdölődik, horzsolódik

- Orotás, orotvány, ortovány, irtovány: felszántott bokros, erdős hely vagy gyep

- Orrongatni: haragot mutatni. Orrolni valakire: bosszút forralni (Udvarhelyszék)

- Ort vagy ert: ezzel csak rákot számlálnak; egy ort rák: 25 rák.

- Orvas, orvasság: orvos, orvosság

- Ossó v. ôsó: orsó (Udvarhelyszék).

- Oszitt: uszít

- Osztág, osztáng, osztég, esztág: azután (Háromszék és Udvarhelyszék). Ojsztán, ojsztántoson (Hétfalu)

- Ótó: túróbeoltásra való szárított báránygyomor

- Ottogyon, ittëgyën: ott, itt, azon vagy ezen a helyen (Udvarhelyszék).

### Ö, Ő

- Öbred (Keresztúrfiszék), ëbred (Homoród vidéke), ebred, ébred és ëbred (Háromszék).

- Öcsém, ëcsém és écsém (vegyesen használják Kfszéken); ëcsém (Háromszék)

- Ödöng: dülöngözve megy az úton – az elhízott ember.

- Őkjeme. Szëgény őkjeme: ezt akkor szokták mondani: mikor vki értelmén, erején vagy tehetségén feljül feszül, feszeng; mikor nagyot akar, mire nem képes; mikor olyat kíván, mire nem tartják érdemesnek.

- Ökörcsata: ökörcsorda (Homoród vidéke).

- Ökröndi: buta, bárdolatlan, durva ember.

- Önged: enged. Öngedetlen Keresztúrfiszék)

- Ökörfal: a falunak a mező felőli védkertjei, és a vetésmezőt az erdőtől elválasztó sánchányás

- Őrözni: őrizni

- Összedollik, ësszedollik: összetorhad, összedohollik.

- Összeöklöm, ësszeöklöm: két öklöm együtt; ësszemarok: a két markom együtt. Akkora, mind az ësszeöklöm vagy mind a két összemarkom.

- Összesollik, ësszesollik: összetorhad, összesenyved; ësszcsollik-follik: összeforr, összetekerőzik, összeáll

- Összesunyja: összehúzza, kucorítja – magát vagy egyebet.

- Összevétni vagy ësszevétni: összetéveszteni

- Ösveny: ösvény

- Özönfa: vízben keménnyé avult fekete fa.

### P

- Pác: a meghéhelt kendernek a csepűnél és szösznél valamennyivel finomabb részecskéje. Megpácolni: ecsetelni Packona: patkonca

- Pad, padláda: hosszú keskeny láda, mi egyszersmind ülőhelyül is, fejérneműk tartásául is szolgál

- Padmoj, padmaj: pandal. Padmojt ás a víz a mart alá. A sírnak padmojja

- Pajmog, pusmog, pustog: magában evődik, kárpálódik, mondogat. Pustog a fülibe: sugdos

- Palánt: a székely asszonyok palánt alatt csupán káposztapalántot értenek; másnemű palántnál kimondják: hagymapalánt, répapalánt. A nagypalánt kész káposzta, a nagyleány kész gazdasszony. (Közmondás)

- Pálha: amit az ingnek a hónya alá varrnak fel (Udvarhelyszék).

- Palicsinta: előhaj választék leányoknál

- Palinkára vagy palinkóra: szélnek eresztve, fillengősen venni vállra a zekét. Palinkózik, palangozik, palankál vagy palangol: lebeg a szélen

- Pallag: parlag. Pallagon sült pogácsa.

- Parázsa: parázs, zsarátnak

- Paré: játszótér; ki a paréra! = parlagtérre

- Pasmag: a kártyázó ifjúságnál egy hasogatott végű fenyőlapocka, mellyel egymás tenyerébe ütnek játék közben (Udvarhelyszék)

- Pássadozni: henyén ásítozni. Csak ne legyen olyan nagy kedved a pássadozásra! Indulj immán ëgyszer dógodra!

- Pataró, fataró: oly hím állat, férfi, kakas stb., melynek születés szerint nemző ereje nincs (Marosszék)

- Pëcëk: nyelve, hegye vminek, ú.m. szíjcsatnak. Pëckëz: hegyez.

- Pëckëlődik: erőlködik valamire ereje s ideje felett; póckolódik, nyáskál

- Pedig-hogy: jó, hogy! (nem remélt sikernél).

- Pejp: sejp

- Pëlënke: pehely, pihe (Háromszék). Pölönke vagy pilinke (Udvarhelyszék). Pilinkéz vagy pilinkél vagy pilingel: szállingol – a hópehely

- Pemhedëz: ingyen él, lopja a drága időt a díványon (Csík).

- Pëlleni: perleni (Háromszék). Pölleni (Udvarhelyszék)

- Pëndër: kondor, pödrött; penderjeges: összefonolódott kondor szálainál fogva a felfolyó növény; penderke vagy pendergő: kondor szál

- Pëndikés: inges – gyermek

- Penég, penét, penyét, penyég: pedig (Homoród vidéke)

- Penető vagy penete: ölnyi hosszú, pálca vastagságú rudacska, csomóba kötött szalmával végén, mellyel a kenyérsütő nők – miután vonóval és azsaggal félrevonták a kemencebeli tüzet – előbb vízbe mártván, megseprik a kemence fenekét

- Penyész: penész (Udvarhelyszék)

- Pepe, papa: kenyérkalács A kenyérből az idén pepe lesz: akkor mondják, mikor gyenge termés mutatkozik = becses lesz.

- Pepöcsöl: pepecsel, apróskodik (Udvarhelyszék)

- Perémonda: útravaló

- Perepács vagy gyakrabban: parapács: friss beszédű (Háromszék). Párápács – gyermek (Udvarhelyszék). Perepáty (Kolozsvár).

- Përme, përmëte, përmeteg: innen: permézik vagy permetézik. Permeg: permedez – a hódara

- Përmeszteni vagy forrolintani p.o. tejet; gerjeszteni – tüzet. Permesz-tűz: elevenkedő tűz, melyet mezőn aluvóba hagytak.

- Pessedëz: fakadoz – víz. Pëzsërëg: forrad – bizseregve.

- Péstelődzik, péstálódik vagy péstálgat: mikor valakit valami sért, de nem mondja ki egyenesen, csak példálódzva, hogy mi az, úgy mindazáltal, hogy lehessen érteni (Udvarhelyszék). Pestélődzik (Háromszék).

- Pestfenék: hely, hol szerelmesek, ivók, kártyások szoktak találkozni. Minden hitvány ember nálad tartja a pestfeneket: nálad találja magát

- Pëzdërjédzik. Szemibe pezderjédzett az esső.

- Pëzzs-bűz: perzsbűz = büdös szaga égő szőrfélének.

- Pikákos: kényes, válogatós. Pikó: bohó

- Pikkenni: repedni – fel

- Pila: ügyetlen féleszű –leány.

- Pilisznyák: élhetetlen gyenge gyermek

- Pill: pillanat. Egy pillba: pillanatba. Egy pirra, pillra: pillanatra

- Pillámlik: gyengén villámlik. Pillamodik: pitymallik.

- Pillancs: pillangó (Udvarhelyszék)

- Pilled: pelyhed – le, szét. Pilí: pehely

- Pimpós – a kenyér, mikor az hosszas tartás után megpenészülvén, mintegy szöszforma alakúvá lesz rajta a penész; mondják így is: megpilisznyedett

- Pimpózik: pelyhezik, gyapzik – a virághullt bimbó, p.o. a barkáé, a csipkeburjáné

- Pintóka: félfertály fele, egy porció.

- Pintyerél: szerfelett vékony fonalat fon.

- Pipál: hintálja p.o. orrát a ló

- Pípös: finnyás, kényes (Udvarhelyszék).

- Pipizál: pepecsel. Pipiszkál: piszkál

- Pirimókos: magát túlságosan cicomázó, magáról szépet képzelő. Né te, be pirimókoson ül ott!

- Pirinkó vagy piránkó: igen kicsid, paránkó. Pirinke hó: darahó; pire, pirike vagy pislen: kis csirke. Piri! piri! vagy pirike! pirike! így híjják elő a csirkéket, tyúkokat Háromszéken

- Pirisznyëdik vagy pilisznyëdik: penészedik

- Pisojog: mosolyog. Pisolyog, mind a vadalma. Milyen szép pisolygása van. Uszék havasalján azt teszi: villámlik.

- Piszonyodni: piszkosodni, penészedni, rozsdásodni. Ez a szilva megpiszonyodott.

- Piszmota: piszkáló munka; és: piszmogó – ember.

- Pisztiric: kedves ízű gombafaj

- Pitiszkál: más dolgában gáncsoskodik; némi apró kézimunkával foglalkozóról is mondják

- Pityögtet vagy tojat vagy tojtat: kényeztet – gyermeket (Udvarhelyszék).

- Pocskondiáz: pocskol, pacskol, piszkol, legyaláz. Pocskos: szennyes, piszkos, lucskos

- Pócikálódik: pockolódik

- Pocita, pucita, radina: gyermekágyas nőnek vitt ételleli látogatás. Te hova méssz? Én radinába! (Háromszék) vagy pucitába (Udvarhelyszék).

- Pockos: potrohos, nagyhasú

- Pocok: hasítószeg-forma, fejsze alakú, lapos hegyű fácska.

- Pogánbors: törökbors

- Póka: póla, pólya bépókálni – a gyermeket

- Ponk (Udvarhelyszék), pánk (Háromszék): pók. Pánkháló, Pánk magára nemigen dívik, csak pók. Megmászta a pánk = teréhbe esett

- Polozsnok: tojás, mit a tojó tyúk alatt hagynak, hogy fészkétől el ne szokjék

- Pomhadni: dagadni, p.o. ló lába

- Ponkostor: az osztovátának hátulsó hasajójához kötött (l. Tájszótár [Budán, 1838.]) pálca-forma gömbölyeg fa, melyhez a leszövendő melyékfonal végét szokták kötni (Udvarhelyszék)

- Pónyálni, bonyálni: p.o. kerten esett rést csak gyengén fonni bé vesszővel s ágboggal; felpónyálni: p.o. szakadozott bocskort rossz madzaggal felkötni szükségből (Udvarhelyszék)

- Ponyoró vagy poronyó: porhonyó.

- Porcolán: porcellán

- Porgolátkapu: vetéskapu a falvak végein, sok helyen tanórkapunak is mondják

- Porka hó: egy-két ujjnyi hó, melyen – midőn újon esett – célszerűbb a vadaszat. Innen porkászni: porkán vagy friss hónyomon vadászni

- Pornyálni: legeltetni a juhokkal esti időben; kopár oldalon szedegetni

- Poroncsol: parancsol

- Porongy: a folyók melletti fűzfa-forma vesszős bokor, melynek vékony szálaiból apró kézikosarakat kötnek (Udvarhelyszék)

- Posz vagy peheteg: gombanem.

- Poszátolni: sokfelé oszlani (Udvarhelyszék)

- Posztítni: pusztítni. Posztia: pusztia. Menj posztiába! = menj akárhova! A posztia verjen le. Hasonló ehhez: elment Mántovába = pokolba

- Potyor: toplica = oly híg sár, mely – ha rátoppintunk – csizmánkra szökik fel (Udvarhelyszék)

- Pöszlek v. pëszlek: gazdasági mű eszközdarabjai, p.o. szekér vagy osztováta pöszlekei. Be hitvány ekepöszlekei vannak! Te hitvány peszlek! (Udvarhelyszék)

- Pötörke vagy pëtërke: a szarufának az a beróvottan kivékonyított vége, melyet a koszorúfának számára vésett lyukába állítnak.

- Pözme vagy pëzme: apró száraz ágak. Katrass egy küs pözmét össze! (Udvarhelyszék és Marosszék)

- Prozsmitál: feleslőleg vonogatja magát teljesítni a parancsot.

- Prünnyog: a tehényről mondják, midőn bornya után, s a bornyúról, midőn anyja után esd; mondják gyermekről is

- Pucik vagy pucék: pucok

- Pufra: ingyen, istennébe (nevébe). De én neked nem adok csak úgy pufra, hallod-e?

- Puja: gyermek (Udvarhelyszék ritkán).

- Pumba: pontba, tüstént (Udvarhelyszék)

- Purcan, lepurcan: magas helyről leesik. Lecseppen, lepottyan

- Putypurutty: fürj, pitypalatty

- Pücsi: borjú. Me pücsi, me!

- Pülü: pele = egy állat neme, mely a bükkmakkon nagyon elszaporodik, elhízik, s húsát és zsírját meg szokták enni (myoxus glis). Pölhészni: pelét fogdosni (Udvarhelyszék)

### R

- Rács: ostornyél nagyságú fácska, melynek egyik végére szagos húst kötve, folyóba bocsátják, s erre a vackokból kibútt rákok a húst csipkedve megfogatnak (Udvarhelyszék)

- Rácskotol rácskál: rágcsál

- Ragymatol, ragymat, ratymat: ügyetlenül rakosgat. Ne ragymass annyit, te!

- Rajtôja: lajtorja, létra (Udvarhelyszék)

- Rakosás: rakodás, pakolás, helyeztetés. Rakasgatás. Rakolódás.

- Ránkodik: ráng, rándul. Ne ijegess, mert úgy megránkodom belé, hogy elesem.

- Ránkor: elfojtott harag (cinemintye).

- Ránkorodik: borzad – rossz falattól.

- Rapcson, rapcsont: repcsen

- Rátotta: laposan sütött pánkó. Ami tojásból készül: tojás rátott

- Rëa: reá vagy rá; rëik (Háromszék), rëok (Udvarhelyszék): reájok. – Riám, riád ria, riánk, riátok, riok (Csík)

- Rëatanólni: rászokni.

- Rëabirik: reajut birtokul

- Rëahuzintani reanyirinteni: rávágintani

- Reamereszkëdik: rágebbeszkedik, ráképed, ráképeszkedik.

- Rëaneszüdik: rávágyik – ingerülten

- Rëanyűgülni: rákötni magát nyűgnek, bajnak; rászegődik, rányűgíti magát

- Rëaszemlélni: ráismerni – figyeléssel.

- Rébédözni: ijedezni (Udvarhelyszék)

- Rebëncës: jeszke, ijedős

- Rebërnye: a százados élőfáról mondják, mely régisége miatt megodvasulván, csak külkérgei maradtak: nagy rebernye fa

- Rébzeni: sejteni – rémlőleg; rébzet: révézet, rémlet

- Recefice: csipkeidomú cicoma nőknél s leányoknál (Udvarhelyszék).

- Reges: énekes – egyházi s népünnepélyek alkalmával. Régi szó; itt-ott Udvarhelyszéken ma is hallható. Eljöttek a regesek: énekes fiúk, legények

- Rejtőke: rejtékfiók.

- Reketés: rekedt hangú

- Renyeködni, renyődni: tűnődve aggódni valami rossz miatt; renyődi: töprengő (Udvarhelyszék)

- Repdéncël vagy repesgél: röpdös; repingetni – madárfiút.

- Repösöl: repes. Repösölt a szíve; s a kisgyermek, mikor az anyja felé terjeszti ki kis kezeit, és emelgeti magát. (Udvarhelyszék)

- Repsedni, lerepsedni: henye módon ülni.

- Resta: rosta (Udvarhelyszék)

- Rétam, rétad, réta: rajtam, -ad, -a; rétok (Udvarhelyszék), rétik (Homoród vidéke): rajtok

- Reteszt mondott vagy vetett a puska: nem sült el

- Retyesz: nem magas, nem is karcsú, sovány, hanem tömött tagokkal alkotott; retyesz gyermek, nő, marha

- Révézetös: csúnya; illetlen magaviseletű; révézet: utálság (Udvarhelyszék).

- Rezelni: hazudni. Félek rajta, hogy csak rezelsz.

- Rezes: a pálinka legeleje

- Ricálni: tépni, ráncikálni – a haját valakinek. Ricálja a farát – a szolgáló mikor szitál (Udvarhelyszék)

- Ribanc: rongy. Ribancos. Menj a ribancba. Ribirongyos

- Riggat: ríkat, bőget. A népet megriggatja p.o. a pap érzékeny beszédével

- Rigófütty: a reszelt tésztában lévő darabka, melyet a nők ujjokkal a reszelő bal oldalához nyomítva formálnak

- Rigojás vagy rigoja-bolond: nyugtalan, házsártos férfi, s kivált nő; ijedős és nehezen szoktatható barmokról is mondják (Udvarhelyszék).

- Rimog: rimánkodólag sír

- Ríp, siritt: nyomít, hatalmasan folytat, erősen rajta van. Jól rípi. Rípjed, ne hadd! Ma jól pofon rippentelek: csaplak, rittyentelek. Rípi vagy ropja a táncot, aki ügyesen táncol

- Rippadoz: idétlenül lármáz, visítva sikoltoz (Udvarhelyszék).

- Risszenteni: sebesen elszelni

- Rityi – leány vagy tyúk: olyant értenek alatta, minek lába kurta, s vastag teste van, vagy amint mondani szokták: testibe habarodott (Udvarhelyszék). Rityi, ricsó (Háromszék)

- Rityolódó, rityálódó: gáncsoskodó

- Ritty: ostorcsattanás; rittyeg: csattog; rittyenteni: ostorral nagyot csattintani, pofon rittyënteni kézzel. Rittyegteti magát: táncolva egy helyben lógatja magát

- Rizámodni: ha valaki hirtelen megijed némi nem vélt okból, s mintegy borzadás futja el tagjait mondják: megrizámodott. Megrizámodtak a lovak: hirtelen megijedtek

- Rivulni: ríni. Annyit ne rivulj, te! Rióka: síró gyerek.

- Robog: zuhanva dörög. Robogós: zuhanós

- Rocskol, röcsköl vagy rücsköl: összegyűrni papiroskötést stb.; röcskölődni: gyúródni, ettől: röcsök: redő, rögecs, innen: röcskit kivenni

- Ródalni: rovólag vagdalni; így rearódalni: ráverni. Ródaló fésze.

- Rogy: gát robogója alatti mélység, p.o. a rogyban fereszteni a lovakat (Marosvásárhely)

- Rogya: ragya (Háromszék és Udvarhelyszék), rotya (Csík).

- Rogyog: ragyog

- Rokkan: összébb ereszkedik. Megrokkant a szénabugja, az asztag. Úgy elrokkantam vót: álomba merültem volt

- Rókon: rokon. Az én rókonom.

- Róllam, -ad, -a róllik (Háromszék), rióllik (Csík)

- Romázni: földbehajtót játszani kurta hegyes gyakával.

- Rongya: minden mosónemű átalában, még a ma készült fejérnemű is; rongyás: fejérnemű-áruló

- Rostika: rongy, foszladék. Rostollik, rostikázik: foszladozik.

- Rosszrügy: rossz gyerek

- Rőköl: sír, nem szipogva, hanem szünetesen bőgve. Annyit ne rőkölj!

- Rőkönyödik: rothadásosan eltorhul a fa, faedény stb.

- Röstölő vagy porzsoló: egyfülű csészécske

- Röv, rövebb: rövid, rövidebb (Csík és Udvarhelyszék havasalján).

- Ruhavásár, cérnavásár vagy leányvásár: mikor a sokadalmi napok közé vasárnap esik

- Rözsnyice malom: kézimalom, és: kásatörő malom; puszta építetlen malmot is mondanak így. – Román eredetű szó. (Udvarhelyszék)

- Rühölődni: súrlódni, fészkelődni, nyugtalanul valakin csüngeni. Még rühölődhetnél-ë?

### S

- Sájára – lépni, dolgozni: későre, lassan.

- Sajdul: sirül alattomban. Mellém sajdula

- Salapi, salapoló: valamibe nagy sürgölődve járó, valamit megnyugvás nélkül untalan űző

- Sandalogni: halk s lassú léptekkel vagy sunnyogva menni az úton (Udvarhelyszék). Sandarolni (Háromszék)

- Sánta-arasz: előarasz

- Sántos: csengettyű vagy öntött pergő (Udvarhelyszék felvidékén).

- Sarangos: sarjangos, jövéses – fatörzs

- Sárci: vékony, sovány, mint az agár.

- Sárig vagy sárog: sárga

- Sallat vagy sollat: kényszerítve vallat, nyilatkozatra erőltet; zsarlat. Ne sollass annyit!

- Sármántyú: sármánkó

- Sarvalás: összeeresztése rézsútosan két deszka szélének. Sarvalatlan maradt.

- Sarvalt: gyalult – káposzta

- Sáspis, sáspi: áspis. Te sáspis teremtés!

- Sasulni, sassudni: elebbedni, lankadni

- Sátoros-kert: előbb tövissel, azután feljül szalmával födött, vesszőből font kert (Udvarhelyszék). Lészás kert (Marosszék)

- Savanyó: savanyú

- Savószemű: igen világos – kékszemű (Udvarhelyszék).

- Sebëgni: sebesen beszélni

- Sebëst, sebtën vagy sebtibe: sebesen

- Sejmék: ingoványos, mocsáros hely, hová nem közeledhetni veszély nélkül (Udvarhelyszék)

- Sékóra húzni: kérdőre vonni.

- Sëlét: serét, srét

- Sëmërëdik: kékül – bőr, koszosulva, élesülve lesirül.

- Sëmmilëtteképpen: semmiképen

- Sëmminébe: semmiképp – se jó (Udvarhelyszék)

- Sërdítni: megserényítni; ma bizony megserdítlek, ha még ámolyogsz.

- Serëge: seregély; seregék: seregélyek stb.

- Sërës vagy sërüs: serzett, serültes – fonal.

- Sërkeleves: zsemlekása leves

- Sërpëtël: szorgolódik, ratymat. Sërpitél, szërpëtël

- Sérszik vagy sebzik: fölsértődik, sérüdik (Háromszék). Siérszik: fáj (Hétfalu)

- Sërzik: sert kap, serülődik – cérna.

- Sétár: sajtár

- Sied v. sijed: süllyed. Siedj el! (átkozódás.) Siedjek el ebbe helybe, ha nem úgy van!

- Siffenteni: csisszenteni – lábával.

- Sifletni: elé s hátra vizslatni

- Sijanni: sírna, visítni; sianva: riadva.

- Siját v. sëjét: saját (Udvarhelyszék)

- Sijátság: erdőtlen sima föld, rónaság (Udvarhelyszék).

- Sikajos: síkos – út

- Sikitt vagy sikál: simít – tapasztáskor.

- Sikkan: csusszan

- Sikkattyú: egy kis gép az osztovátában, amelybe helyhezett csigákba a nyüstöt tartó kötelecskéket akasztják (Udvarhelyszék)

- Sikla: ló csuklója. Körme siklája: a csukló feletti két kis körme az állatnak

- Sikóttyú: az ekeágas orrát a tézsolával összefoglaló, két végén szeggel ellátott két darabka fa (Udvarhelyszék)

- Silák: gyengén pislogó tűz

- Siláp: villáncs. Silápol: villáncsol vagy csak csillámpol, csillámlik (Udvarhelyszék)

- Simojodik: simul, simulódik – hozzá. Simojogni vagy somojogni vagy sompojogni: hízelkedve járni körül

- Simulni: takarodni. Simulj innen!

- Sinkopál: sompordál, hízeleg

- Sinnyedeg, senyedeg: rüh. Megsinnyedegesedett.

- Sipitt: sipánkodik, panaszol, p.o. a sugori fukar.

- Siránk: síró – gyermek vagy öreg

- Siringëlni v. siringeni vagy siringőzni: forogni örvényzeni. Siringetni: keringetni. Siringő vagy sirittő: vízforgó keringő, örvény.

- Siringëzik vagy surungozik: surrog – el a füle mellett

- Siritt vagy seritt: sürög, forgolódik. Sirítsd, Jankó! Sirítsd azt az ekét. Úgy megsirítlek egy fával.

- Sirülködik vagy sirülközik: osonkodik, surrankodik – el, ki; innen: körülsirülködni: körülötte sürögni – simánkodva

- Sisërëg: p.o. a vasas kerék esős időben apró kövecses fövénnyel töltött úton mentében

- Sivadoz: riadoz, rippadoz

- Sivat: sivítozás. Sivol, zsibol: zsanál, cseveg. A verebek összegyűlve sivolnak vagy zsibolnak.

- Sod: kemence. Tedd a sodba: a kemence alá. Sodláb: kemenceláb. Sodódal: tűzhely oldala, hol a tűz ég. Olyan feteke, mind a sod ódala. (Közmondás)

- Sodros: pödrött, sodrottos; és: vízsodros.

- Sodrós: sodró erejű

- Sóe: sógor, sú (Csángó)

- Sohujt: sehol (Csík). Sohult (Háromszék). Suhutt (Keresztúrfiszék).

- Sójtani: ütni, sújtani. Sôjtós: súlyos ütésű

- Sokadozni: zsanálni. Ne sokadozzatok annyit, hallgassatok!

- Sokszô vagy sokszé’: sokszor (Udvarhelyszék)

- Sollani, follani: akárhogy összeforrni, rosszul forrni – törött csont vagy letört oltovány

- Solló: sarló

- Sompordi: nagy kunyorálva, sompolyogva kéregető. Addig sompordált rajtam, hogy csak odaadám.

- Sonyorog: sanyarog; sonyorú: sanyarú; sonyorán

- Soros pálinka: erős pálinka, mert csak az ilyennek van sora, azaz: a pohárban felmenő gyöngye

- Sork: sark. Sorkantyú. Sorkolat kenyér vagy sajt: sarokról kerekítve szelt darab

- Sorzik, sorodzik: gyöngyözik, a szeszes higadék.

- Sósdi: sóska. Lósósdi

- Sovájos vagy suvadós – homokoldal, iszap stb.

- Sovállik: fejlik, sovárlódik – mogyoró vagy dió a tokjából. Sováljunk diót.

- Sudítni, megsudítni: megsajdítni. Mikor valaki fejszével vagy bottal az ütést nem találja, s az kezét megrúgja, megsajdítja; ezt az udvarhelyszéki így mondja: megsudítja, a háromszéki: megsújtja.

- Súgó: hol az egy bizonyos távolságig mélyebb s lassabban folyó víz oly helyre ér, hol a kövek szinte kitűnnek a fenékről s átgázolhatni lábbal; vízzuhatag, vízsekély. Menj keresztül a súgón.

- Suharc: sovány, halmokon levő megkórósult parlag; aszú roncsolékos puszta erdei hely

- Suhogó vagy súgó: jelent kopasz vagy elkülönített dolgot. Tiszta csupa suhogó vízzel él; súgó vagy suhogó szalma– vagy kóréval = kóróval tartja a marhát.

- Suhoncár: karcsú, magas termetű ifjú (Udvarhelyszék).

- Súj: süly. A súj egyen meg!

- Sújlik: súlylik = nehezedik.

- Sullódik: súrlódik. Hezza sullódott.

- Sunyni: magát meghúzni, lelapulni. A nyúl megsunyta magát.

- Sunyász: alattomos, sunyi. Sunnyaszkodni

- Supákolni: páholni

- Supál: megver, megkefél. Supátol

- Suppogató: cséplő

- Surdé vagy surgyé: derékalj helyett használt szalmazsák; dusza (Udvarhelyszék) ,.

- Surintani: sikkasztani. Egy forintom vót, s azt is elsurintotta.

- Surran-furran: illan-villan hókusz-pókusz módra

- Suttanni: suhanni, sudámlani. Meg se suttant a csizmája, úgy ment át a hídon.

- Sutu: kemence alja. Bújj bé a sutuba vagy sutba (Homoród vidéke). Háromszéken: a pest alá. Udvarhelyszéken: a góc alá

- Suvadj meg: gebedj, dögölj meg. Suvadjon: egymásra menjen; pl. hadd suvadjon az a munka.

- Suválni: diót zöld héjából kibontani (Homoród vidéke).

- Suvasztani: sújtani – főbe

- Süfüte: sok készülődés, kefélődés. Süfütölni v. sifitelni: súrolni, kefélni, cseszegni

- Süllen, megsüllen: a tűzhöz visszatett megkevert puliszka. Süllenteni: szelet ereszteni – hang nélkül. Deák südő süllentő (gúnymondat a tanulókra). Süllög: süledez, p.o. a víz, mikor a forrás előtt némi sírás-forma hangot ad az üstben

- Sürülködik: férkezik (Csík)

- Sütkölödni vagy sütkörészni: sütni untalan.

- Sütkörélni: verőfényen süttetni magát.

- Süsüte: süsögés = susogás

### SZ

- Szacskálni vagy szakicsálni: szétaprálni. Szacskába váglak!

- Szád: nyilat, p.o. fazék, barlang, hiju, kemence száda.

- Szádokfa: hársfa, melynek héjából tavasszal kürtöt csinálnak.

- Sza, sze, p.o.: fusssza, teddsze. Szag, szeg: fussszag, ritkábban.

- Szaggatni: halálozáskor harangozni külön-külön a harangokkal

- Szaj: vékony jég, első fagy a vízen. Szajlik: heged a fagyni kezdő víz. Bészajzik: béjegedzik vékonyan

- Szájbeli ökörnek mondják sok helyen a hojszást.

- Szájkó: szájas, tátott szájú

- Szaka: kerék falából, abroncsrovásból kitört darabka. Szakát vetett kerék vagy abroncs Szakája lett a disznónak – az ínye szélén, ajakán

- Szakadat: szünet, p.o. nincs szakadatja. Szünetszakadatlan itt regnál rajtam ez a gyermek.

- Szakadék: legkarcsúbb hosszú darázsfaj. Megmarta a szakadék.

- Szakadkozik: fáradság vagy betegeskedés által elgyengül, fogyogat

- Szakáj vagy szaka: rovaték az abroncson. Vágj szakát neki.

- Szálka: elvékonyult. Be szálka tested van. Ugyan szálka ember.

- Szalvalni: szalulni, hornyolni.

- Szállalódik: késlelődve – dolgozik

- Szánasság: szánnal való járás, kereskedés, mint: szekeresség. Elment szánasságra. (Udvarhelyszék felv.)

- Szárika: babó, suba

- Szármálódik: származik. Nem rég szármálódott falunkba, mondják az újonnan települtről (Udvarhelyszék)

- Szëdëtt-vëdëtt: rendetlenül szerzett. Szëdë: áruszedő – nyerészkedés végett. Rongyszedő

- Szëgëje: zugoly, kis kamara

- Szëget: sziget, vízkanyarodásnál vagy határszélnél való térszeglet.

- Szëgrejáró: kikapó, kicsapongó. A gazda szegrejárócska: korhely. Az asszony szegrejáró vagy jó táncú: férjén kívül más ember fián is kapó

- Szejke: nehéz italú, büdös forrásvíz. Szejkes – hely vagy víz: salétromos, timsós forrás

- Szëkëtlő-szëm: p. o. egy szëkëtlő-szemet sem hagyott

- Székláb: lúgzóláb, lúgzócseber kecskéje

- Széjës vagy széjjes: széles. Széjjehosszatjába: széle mentire végig.

- Szeléndök vagy szöléndök: szilindek (U.)

- Szellengél: lebeg.

- Szellëdik: szellőződik

- Szëmëcsëlni: szemet ellegetni – malac; és ember is a főtt bab-, borsó- stb. szemeket

- Szëmërcsegës: szemercses; szemergős-szemlekëss: fövényszemekkel eltelt, bérakott tárgy, ú.m. fénkő, fövenykő, többnemű ércanyakő

- Szëmërcsél: szemerkél, szemenként szedeget vagy válogatva eszik (Háromszék). Szömörkél (Udvarhelyszék)

- Szëmërëgni: buzogni – felgyöngyözve, pl. borvíz vagy szejke.

- Szëmërike vagy szëmërkefenyő: borsfenyő. Szëmërketúró: fenyőmagos túró

- Szemet: szemét. Szemet ember

- Szëmléltire: mintha szemlélné. Szemléltire közeledett hezza: mintha ismerné

- Szëmók: nagyszemű, fekete szemhéjú. Szëmők: szarvasmarha neve

- Szémuncia: elment minden szémunciástól = úgy elment, hogy egy magva sem maradott (Udvarhelyszék). (Román származású szó.) Szelemunca (Háromszék)

- Szén vagy szény: szín. Halálszényt vátott. (Udvarhelyszék)

- Szén-szapora fonás: a falusi leányoknál így menyen végbe: ha egy házba összegyűlve több fonóleány van, kivesznek a tűzből egy izzó tüzet [: szenet] s teszik a tűz elejibe. Elkezdi a legidősebb leány, nyújt egyet, s rendre mindegyik; ezután esmét az idősb kettőt, s rendre mindegyik, s így tovább hármat, négyet stb., s amelyik leány nyújtása alatt az izzó szén elhalt, annak büntetésül a szeretejét ki kell kiáltani, a kisebbeknek pedig a szék alatt átalbúni.

- Szënëtálni, esszeszenetálni: tukmálni

- Szënteni mëgszënteni: megsejteni. – Mëgszëntettem: megsejtettem a dolog titkát. Megszentelte a tolvaj, hogy nyomozódni kezdtek utána

- Szépögetni: pl. sertést megszépögetni – meghizlalni (Udvarhelyszék).

- Szép szërént vagy jó szërént: szép szerével

- Szëplet: matat portékák közt, zeklet, szeleskedik.

- Szërëtën-széjjel vagy szertéden-szerte: szerteszét (Háromszék). Szërëtőnszéjjel (Udvarhelyszék). Szërtibe: szanaszét

- Szëribe futó: bika alá való (Udvarhelyszék).

- Szërit téve: szerit ejtve

- Szërnyű: szörnyű.

- Szëszëlődik: gerjedez

- Szëszpëtëlni vagy szëpëtëlni vagy szëszpëtëlődni: rakosgatni – motyókat, nagy készülődéssel tenni valamit

- Szëtëm vagy udvarhelyszékiesen szötöm: morzsa, szemer. Egy szëtëmnyi sár, por

- Szídd ki az arrodot: fúdd ki

- Szigonyos: szikányos, záklás szélű – kenyér, mely bele és feneke között nyomult, tippant vagy szalonnásan sült

- Szík: szék, pl. tojás szíkja; a káposzta szíkját inkább cikának nevezik, az oldalcikákat cirának híjják

- Szilakolni: aprálni – szét szilakba vagdalni; szilánkodik vagy szilánkozik: aprul, vékonyul – el. Sziláncsolni vagy szilángolni: szétfosztani szilokba

- Szilánkos: szíjas – fa

- Szilányodni: vékonyodni. silányodni

- Szilimány, szilimák: szikár, hitvány, vékony; élhetetlen.

- Szilony: hasogatott apró porongy vessző, mivel az abroncsot összekötik (Udvarhelyszék)

- Szimirkál: matat, keresgél, pl. a tyúk a szemétdombon.

- Szimmantani: bűzölinteni. Egyet rajta szimmantott. Szimmantom, hát olyan büdös hogy –

- Színalj vagy szín: kocsiszín, fészer, árnyék, árnyékalja.

- Szinkóci: ibolya

- Szinreg, szintég: szinte

- Színül: színleg, ürügyösen – tenni; és: színire (szényire vagy szénire) nem fonákul ölteni

- Színültig, szinyártig: színig tele – tölteni (Udvarhelyszék).

- Szíp: szív, mar. A ganár – hím lúd – megszíp.

- Szipirtyó: elaggott vén. szipa (Udvarhelyszék)

- Sziringozik: preckelődik, parisztozik – víz, lezuhanáskor.

- Szirkotálni: bizgetni, bolygatni – tüzet

- Sziváj, szikáj: szívós, ragadós

- Szivalkodik: szikkad, keményülni kezd – a sár

- Szódara, szófia beszéd: találmány, költött, gyártott hírbeszéd.

- Szodé: mohón evő, kapzsi, kapdáncsi. Ugyan nagy szodésággal vagy el. Ne egyél oly szodén vagy szodé módra. Szodéskodik fejérnép körül

- Szokatlankodik: tapasztalatlankodik, féretlenkedik, vadaskodik.

- Szokotál: számít. Felszokotálom mennyi kell érte.

- Szomoján: panaszhangon, szomorán

- Szonnyadni: konnyadni – fű szárazságkor

- Szonnyulni, szonnyú: szomjulni, szomjú. Szonnyan vótam egész nap.

- Szopacsol: szopogál.

- Szorogni: vmivel sietni.

- Szorong: szorítófa (Udvarhelyszék)

- Szortyos: szipókás, szipogó, taknyos

- Szöm: szem. Mind egy szömlő-szömig v. szömötlő-szőmig megöszi a cserösnyét. Szömtő’ szömbe: szemtől szembe (Keresztúrfiszék).

- Szömérem-szó: szemérmet sértő szó (Udvarhelyszék)

- Szőnye: hamuszín szőrű bárány, mely sem fekete, sem fehér.

- Szőrös füge: egres, köszméte

- Szörre-szörre: felváltólag (Udvarhelyszék).

- Szöszpök: a fonó asszonyok, hogy nyálok gyűljön, egy kevés összecsombolyított szőrszálat a szájokban csombolygatnak.

- Szulák: fű neve, és: fulánk. A méh a kezembe eresz tette a szulákját

- Szúlfű: fű, mellyel sötétvöröset festenek

- Szunyál: szunnyákol. Szunyi: aluszékony, szunyáta, szunyita.

- Szupojkó vagy szupujkó: tojásdadon hegyesülő, karcsúan elvékonyuló. Szupujkó betűköt vet.

- Szuráta: leány-ját vagy drusza (Uszéken ritkán)

- Szuszma szuszmota, szuszimuszi: aluszékony munka, mely közben a munkás, mint álom közben: szuszmotol, szuszmotolódik. Ne szuszmotálj!

- Szöszmet vagy szöszmöte: giz-gaz fonal vagy szöszhulladék. Szöszmötölődik: álmosan alig kél fel, alig halad dolgával

- Szőtemény: szövet, kelme

- Szőttes: szőttnemű, háziszőtt. Szövül: szövődik – le (Hétfalu).

- Szürkönyet vagy alkonyat: szürkület

- Szürmölni: szürcsölni

- Szürönkél: vékonyan csorog, csoronkál, csoronkázik, vékonyan szűröget

- Szürü: szérű

- Szüszögni: szivárkozni szüszörgő hanggal

- Szűvell: szeret. Sohasem tudám azt az embert szűvelleni. Szűvesztés: bátortalankodás; ellenében: szűnyerés

### T

- Tacskó: poronty, kölyök

- Tácsó, tátombák: tátottszájú, együgyű. Tácsog: szájtátva bámészkodik, ámolyog

- Tagbaszakadt: teljes idomos termetű.

- Táhát: tehát (Udvarhelyszék)

- Tajak, tajk: hitvány, tatar, tojmák, elromlott, elitult-fitult. Megtajkolni, megtatarozni: valamitek hiányait kiigazítni. Eltajkult a kézmű-eszköz. Ne fogd azt a lapátot olyan tajk módra!

- Tajdok: hitvány, tatar

- Tákos: ták-ember, haszontalan, erélytelen – a tákról véve, mely jelent csizma- vagy bocskortalpbélést, szakadt bőrdarabot. Nem leszek senki tákja. Tákszer: tatar portéka

- Takulni: takarodni – el, szem elől; innen: takulj!: lódulj, takarodj!

- Talabor: kis vállú-forma fa, melyet kerékkötő lánc helyett lejtőkön a kerék fala alá helyeznek, hogy megkíméljék azt a koráni elvásástól

- Tálas: pohárszék, edénytartó

- Támbálódik, támbáskodik: kapaszkodik, hogy felálljon, nagy nehezen tesz valamit. Feltámbáskodott a beteg.

- Tamplom, taplom, teplom, támpolony: templom. Menyek a támpolomba. (Udvarhelyszék, Hétfalu)

- Tanál: pászol. Jól tanál neki. Jól egybetanálnak. Jelenti ezt is: megtörténhetik: el tanálja veszteni

- Tanól: tanul. Tanóló gyermek.

- Tanórkapu: vetéskapu a falvak végén; mondják porgolác-kapunak is

- Tantalogni, tantogni: mélázva, bandalogva járkálni. Tantali: mélázva magát-felejtő

- Tanyitt: tanít

- Tapota: elé s hátra járás-kelés – házban. Tapotálni

- Tapsifüles: így nevezik némelyek a nyúlat Csíkban.

- Tarack: vassalak (Terockó)

- Tasé: taraj. Kakastaré

- Tarhudt: torhadt – széna.

- Tariskó: kis tarisnya

- Tartozatlanul: tartózkodás nélkül. Ha megharagítasz, tartozatlanul agyonütlek!

- Táss: társ

- Tataló: teljes ügyefogyott

- Tatar ember: akinek kezén minden elromlik, vagy aki ferde bánású, rossz erkölcsű. Tatar szerszám: rossz eszköz

- Tátó, tátondi: tátogó, gyáva, tálé, tácsó.

- Tavaszfélt: tavasz táján

- Távó’ról: távolról (Udvarhelyszék)

- Té: tej; tékút: tejkút; vertté: vert tej.

- Téboju: tébolygó, tébolyodott

- Tehen: tehén.

- Tejesleg: teljességgel

- Tekerës: tekervényes – beszédű, lelkű. Tekercs-facsaros

- Tekervény: madár neme (Udvarhelyszék és Háromszék)

- Teli: teletölt. Teli van suvadt magyaróval: büszke semmire (Közmondás). Telenesteli: csordultig

- Tëllëget: teddegél, s így: ellegel, velleget

- Téltúl: imígy-amúgy, imitt-amott. Téltúlozni: téltúl tenni – imígy-amúgy

- Temhetetlen: teméntelen. Temhetetlen sok marhája van.

- Tëmlec: tömlöc (Háromszék). Tömlec (Udvarhelyszék)

- Temonda: költött hír, hazugságnak elébbadása s elébbadója; innen: temondálni. Temondafészek: pletyka

- Tëmpe, tërpe: törpe.

- Tempó, timpó: fogás.

- Ténfërëg: féntereg

- Teped: valamibe beléragad, belémarad, tapad

- Tëpëg: úgy mozog, hogy a dolgának nincs láttatja. Tipëg-topog, mind a tojó réce.

- Tëpëlák: ügyetlen, rossznövésű, és: kapcabocskor. Látszik, hogy tavaszodik met az úton elhánták a tepelákot.

- Tëpëlődni: forgódni

- Tepesz: tapasz. Annyi a virág ezen a fán, mind a tepesz. (Udvarhelyszék)

- Tepe-tupa: ügyetlen járású

- Tepsedni: tespedni, szétnyúlni. Tepsen: úgy eltepsent, mind a béka

- Tëpzëlődik: ugyan tepzelődik = szorgosan rakja magára öltönyeit

- Térdëpël, térdépël vagy térgyëpël: térdel.

- Tëréfa: tréfa (Keresztúrfiszék)

- Tereperél, tereturál: értelem nélkül mindent összebeszél.

- Terittëzik: terjegeti magát; innen: leterittëzik: földre heveredik.

- Térönget: téreget (Keresztúrfiszék).

- Térül-férül: térül-fordul

- Testkötése: testalkat; innen: jó kötésű teste vagyon. Jó kötésű marha

- Tetén: agyba – ütni. Ma tetén sújtlak.

- Tetéz véka, Tetéz = tetézett vékát kapnak a cséplők.

- Tetős-teteje: éppen a tetős-tetejibe állott.

- Tibëjëdik vagy tébojodik, tibëjëg: bódul – tyúk stb.

- Tidó: mécses egy száraz vékony meggyújtott nyírfából vagy pozdorjából (Erdővidéke)

- Tilibógyi: ügyetlen, féleszű.

- Timény: tömjén

- Tincsëlni: tincsként szedegetni; kendert tincselni (Háromszék). Tincselődni: sanyarán dolgozni (Udvarhelyszék)

- Tincs-főd: kis hasáb föld.

- Tinó-binó: apró marha.

- Tinótorty: gomba neme

- Tiponyó, tipos, tippadt: tippanós, tésztádad, pl. a kenyér, ha nincs tökéletesen megsülve s kevéssé ragadósan, csirizesen marad; mondják a sárról is. Tiponyodik: tésztásul

- Tiria: terjék, mákony. A gyermek, ha nem alszik, adj neki tiriát!

- Tó: tova. Állj tó menj tó. (Torockó)

- Tojadék: vízturadék, zákány csomag. Tojni: tolni, taszítni.

- Tollázni, megtollászni: megtépni, megverni

- Tolló: tarló; tollózni: tarlózni, böngészni.

- Tongyó, tonyhó: tunya, rest, hanyag fejérnép

- Tonya: kis kövér fejérnép, és: tócsa, állóvíz (Erdővidéke).

- Topicskál v. tapicskál – sárban vagy szárazon is

- Topol, topocol: tapos, potyol.

- Topócsos vagy topótyos: tapadozott

- Topp: egy toppot sem menyek = egy tapodtat sem.

- Torbékol, toborékol: bugyborékol – pipe a vízben

- Torha, torhonyó vagy torhány: torhadt; torhány ember: tunya. Torha fa: lágy anyagú

- Tornánc: tornác (Udvarhelyszék)

- Torty: buggyanós része a bőre szabott ruhának; tortyos nadrág. Eltortyosodott: elhagyta, elhanyagolta magát. Tortyan: buggyan – vízbe göbbögtetett vászon. Tortyollik: bugyoglik; tortyong: tátong – örvény. Tirtyeg-tortyog, mint a vén ember; torty ember

- Tótlant: pléhből való bolti kolomp a marhák nyakán (Udvarhelyszék).

- Tótrépa: árticsóka, csicsókarépa (Marosszék)

- Tovonnat, tovonnét: tova onnét. Tova: mintegy, körülbelül. Tova húsz-huszonötöt kapott a fenekire.

- Többég: többé

- Többesleg: ami nincs egyesleg

- Tőbbünnet, többüve, többünt: több helyről, több helyre, több helyt

- Tőcsek vagy tökencs: törpe, csökevész – ember.

- Töcsköl: döböcsköl

- Tőérő: tűnyi értékű pl. egy tőérőt se lopott.

- Tőked: akad, fúródik – hegyével belé; innen: tőkeszt; tőkedez. Belétőkedni: kötölődni vkibe

- Töksi: tökfilkó, buksi

- Tőleg: tövinél fogva alaposan

- Tömés: folyóvíz által a partjain álló élőfák gyökerei közé gyúródott ágbogak alatti mélység. A tömésben lakik a hal.

- Tőmből vagy dömböl v. dömzsöl: töm, gyúr

- Töngör: tenger (Udvarhelyszék)

- Töngörög: höngörög, gurul (Udvarhelyszék).

- Töngöj: tengely (Udvarhelyszék)

- Töp: köp. Letöpte

- Töpöri: összeszáradt testű.

- Töpröndi: töprenkedő

- Törmelék: gabonaroncsalék, törek

- Törmölni: morzsolni, eddegélni. Törmölék: úti pogácsa.

- Törnyős: túros fejű, és: semmirekellő

- Törzselék: izék, száraz aprólék (l. törmelék).

- Tősleg vagy tövesleg: tövestül, tövével.

- Tösténtësën: a tösténtnek legrögtönibb értelme

- Tősül vagy tősön: tövével együtt; tős-tőből; merő tövestől, egész töviből

- Tőt-múlt: pl. azóta, bizonyos időköz után a tárgy elhallgatott, bizonyos ideig nem lendült. Azóta tőt-múlt az idő, s egyszer aztán –

- Tőzölni: tűdzelni.

- Töveszteni: tövéből kifeszítni.

- Tővös: répa (Homoród vidéke).

- Trókis: pereszlen.

- Tudnivalóst: tudnivalóképpen.

- Tujántúl: túlján vagy kelletin feljül (Usz,)

- Tulu: tollú. Tolv nem jár, hanem jár tolvat, tolvas, eltolvasodott. Tolvat fosztottam: tollút téptem

- Tunya neki: kitelik tőle vagy könnyű neki, számba sem veszi, nem is alítja. Tunya a nagygazdának nagy asztagot rakni.

- Túrzik vagy túrosodik – a seb. Megtúrosodott a ló háta, mert talám sokan ülték, s a közmondás szerint: közös lónak túros a háta.

- Tusakolni vagy tusolni – fegyvertussal, tuskolni

- Tusz: zuvat, vita, és: hasonmása valaminek. Tusszát fizetem; visszatuszolom. Tuszolni: zuvatolni, tudakozódni pletykálni. Mondják még: tusszogatni. Mind azt tusszogatják, hogy –

- Tügyes: a fejsze és hasítószeg éliről mondják mikor hirtelen összeköszörülik vagy faragják, s emiatt az élin feljül mintegy martja marad – mondják a tű éliről is (Udvarhelyszék)

- Tündörögni: villogni

- Tűr mellé!: amely ökör nem tűri, hogy a szarvát megfogják, hanem önkényt a járom mellé áll, annak szokták mondani, mikor be akarják fogni; átvitt értelemben a háborgó házasoknak is (Udvarhelyszék)

- Tűs: tövis, tüske (Torockó).

- Tüszej: tűzhely (Udvarhelyszék)

### U, Ú

- Ucsu: ocsú, gabona alja

- Ucsuodik: ocsúdik

- Uddég: úgy de. Uddég hát az igaz?

- Udor, odor: csűrben búza- és takarmánytartó hely földtől fel a koszorúfáig. Ha istálló van a csűr alatt, az afeletti fedélüreg neve: pajta-féle

- Ugri: fürge kis ember.

- Ugyancsak?: úgy van-é hát?

- Ugyanvalóst: ugyan valójában, még inkább; pl. ha valaki, ő ugyanvalóst kitett magáért.

- Ungat: érthetetlenül nyünnyög magában, s nem felel tisztán a kérdésre (Udvarhelyszék)

- Unnyan, olyan; innyen. ilyen (Torockó).

- Unszolkodik: kénytelenkedik

- Unszolog vagy unszorog: kénszereg

- Urusság: orvosság. Urusember: orvos. Marhaurusos, dühüurusos

- Usdi!: osonj, fuss!

- Utaján, legutaján: utol, legutol.

- Utcabütü: utcavég

- Útkelő: az a hely, melyre út nyílik. Nagyút-átalkelőbe: azon földek lábján, melyeket az országút derékba metsz

- Útcsat: útcsap; pl. az a fogadó éppen útcsatjába esik (Homoród vidéke).

- Utcaszöribe: házsorba az utcán végig

- Utókelet: utóáru, vásár utolja.

- Utószëdet: utóján szedett gyümölcs

- Utózni: utoljára hagyni – ütést vagy vitelt a kártyában

- Út válamatja: válaszút torkolatja; az a tájék, hol az út elágaz

- Uzsokál, uzsukál: kéreget, az embernek nyakán van = regnál – cigány alamizsnáért, gyermek a szülőinél valamiért alkalmatlankodik. Annyit ne uzsukálj! Rajtam ne regnálj!

### Ü, Ű

- Üdő: jelent esztendőt is, mint: ezelőtt két üdővel. Az üdőn: az idén = ebben az évben

- Ülemér: megült méreg állatok tőgye dagadásában. Üleméres juh

- Üvecs: kétéves fekete bárány (Csík). Kirlán (Háromszék)

- Űz: bűz, illat. Űzölni, megűzölni: virágot megszagolni. Űzöldsze meg! Jó űzű a rózsa.

- Űzi az eszit: fitogtatja, ügyetlenkedik

### V

- Vackondozni vagy vickándozni; így is: vackondani, vickándani

- Vacogni: p.o. a tyúkok, ha róka vagy görény zaklatja, és mikor a gyermeket vki csiklandva kacagtatja, olykor így intik: Ne vacogtasd azt a gyermeket.

- Vacskolni vagy vacskotolni: összenyomodni, pocsolni a leves gyümölcsöt

- Vadaskodik: szokatlankodik

- Vadka: haszontalan maradék a pálinkanagyoláskor

- Vadolni: utána járni. Ezt a leányt nemigen vadolják a legények. (Udvarhelyszék)

- Vaëgy, vajegy: vagy-egy, nehány; vaj egyszer: néha. Ne részegeskedj örökké, vajegyszer a víz ës megjárna. Vajhogy: akárhogy; vajmint: akármint

- Vajnok, vojnok: vakszeme embernek. Dörzsöld meg itt a vajnokomot.

- Vakhoncsok: vakondok, és: vakondok túrása

- Vakisa: fekete szemkörű fejér juh; innen mondják vakisa-szeműnek a kecske, bika, ökör, tehen, sőt nagy feketeszemű, szemöldökű, de fejérbőrű embert is. Szemők

- Vakjos: rövidlátó, vaksi. Vaksipila: ügyetlen, ki jó szemmel is rosszul lát

- Vállaközös: széles vállú, vállas. Vállfokon: vállahegyén, válltőn – ütni. Vállintani: vállat vonítani, és: vállal emelinteni.

- Vánszori: beteges

- Vanyalittani: hirtelen készítni valamit, pl. ha egy szegényebb gazda némi dibdáb kertelést készített, mondják: vanyalított. Így a gazdasszonyok is mondják: egy küs vacsorát vanyalittok. (Udvarhelyszék).

- Vanyiga: gyáva, gyenge, mint a venyige

- Vápakotyás vagy vápahupás: hol dombos, hol gödrös változatosságú – helyek. Hápahopás is.

- Varizsálni, harizsálni, habargatni: tüzet szénszítóval megvájdozni, hogy jobban égjen; elhabargatni

- Vasaló: téglázó vas; szabók téglázó vasa

- Vaska, vaskó, vaska-kés: nyeletlen kés. Pëndi kés is.

- Vasmag vagy vasmat vagy vasmati: erős, köpcös. – Vaskár is.

- Vasszar: vas-salak

- Vasszër: vasnemű

- Vaszok: jelenti az állatok tanyáját fekvő-, búvóhelyét, kutyák hálóhelyét (vaszkot vájt: ásott magának a szalma tövibe), a puskavessző helyét, a hídlásgerenda odrát (fánc), mibe a hídlásfák végei belefeküsznek; szekérben lajtorja-áll fekvése helyét a párnafán; valamely szerelmes vagy gonosztevő tartózkodási vagy mulatóhelyét, szállását; innen: vaszkába siet, belétalál (illik) a vaszkába, jól találja vaszkán magát. A nyulat vaszkán lőni. Vaszkolni: vaszkán igazítani – sertés

- Vaszora: tehénnek nemi része

- Vátahota: zuvat, szófia beszéd; és: kétes, bizonytalan. Vátahota dolog: kétséges eredményű

- Vátig vagy váltig: alkalmasint, jórészt, csaknem, szintén. Vátig olyan: nem éppen, de kevés híján akkora és olyan valami (Udvarhelyszék).

- Vát: vált és: hajlékony, pl. jól vát a hangja; nem vát a hangja: félhangon énekel; ësszevátnak: egy hangon énekelnek – és: összebeszélnek, egy húron pendülnek

- Vátott: színehagyott, elszigorodott. Milyen vátott vagy!

- Vé, vém, véd: vevé, vevém, vevéd; vők: vevők, vétëk: vevétek, Így: té, tém, téd, tők, tétëk, ték: tevém, tevéd, tevé, tevők stb. Ténk: tevénk stb.

- Végësleg: vég-számra. Végeszakadatlan: pl. mind tart végeszakadatlan, azaz: soha nem szakad vége. Végeszakadtával vagy végeszakadtán: végeztén

- Végrejárás: nyomozás. A végirejárás végrejutás.

- Vëgyëskëdik: közlekedik, társalkodik – hozzá nem valókkal.

- Vekkedëz: félve tart valamitől; erősen vágyik vmely birtok után.

- Vekkenni: úgy leesett, hogy ugyan megvekkent

- Vencsën vagy vencserlő: malomkerék módjára forduló, fonáltekerő kisded gép

- Vendégláb: lábpótló. Vendégségfia, torfia: nyalánkságul hozott édfalat

- Venike: venyige

- Véra: gyulladás a szarvasmarha és juh valamely tagján (Udvarhelyszék).

- Verittëzik: verejtezik, verítékezik

- Verté: vert tej, vajavett savanyú tej.

- Veselkëdni, vesejkedni: erőlködni

- Vesd el magad: nosza szaladj, iramodj! Úgy fuss, mind az elvetett karika.

- Vesdi, vess vagy vers: verseny; pl. vesdit, vesdibe vagy verset futni valakivel.

- Vessëgetés: hessegetés. Érti a lúd a vessegetést. (Közmondás)

- Vész: romba fekvő erdő, ciheres-bozótos hely; innen: vészfa v. feküfa; így: málnavész

- Veszelés: csapógátkötés apró vesszők- s cövekekből vagy valamely birtok megvédéséül a folyó mosása ellen

- Vesződi: türetlenkedő

- Vesztég vagy veszteg. Ülj vesztég. (Udvarhelyszék)

- Vesztig, vesztire erőlködni; vesztin vagy veszőbe indul, jár. Vesztibe kerestük: mintha elveszett volna

- Vetekëdés: elvetekedett – a seb; elvetemült – ember; elháromlott – marha, portéka

- Vétni: téveszteni, felejteni, Véti a tréfát: nem fogja a tréfálózás

- Vetődségës: hányt-vetett sorsú, hányódó-vetődő.

- Vëtt-ár: vét-ár; pl. vett-árán adni

- Viccsan: marjul, csikkan

- Viggatni: kedvre éleszteni fel, pl. játékra viggatni valakit.

- Vigyitt, vegyitt: társolog, együtt mulat (férfi és nő). Nem akarok veled vigyítni. Vigyül: vegyül (Csík)

- Vihorogni, vihogni: nevetőleg agyarogni, virrogni

- Vikota: szóvita (Homoród vidéke). Ne vikotálódjatok. Nem kell olyan nagy vikotát csinálni abból a dologból! A házasfelek egymással vikotálnak.

- Világló: égő mécs, forgács gyertya; ha valamit keresnek, szét- v. kinéznek, pozdorját: világlót gyújtnak.

- Villáncs: éji őrtűz; gyenge tűz; villáncsol a tűz- vagy gyertyavilág: fel-fellobban

- Villöget (Udvarhelyszék), villëget (Háromszék): viddegel.

- Vin: vén; vinyebb: vénebb (Aranyosszék)

- Virgat: gyermeket ríkat, boszont. Miét virgatád meg?

- Virgó: két fél közti peres hely, melyet mindkét fél magáénak tart (Udvarhelyszék)

- Virhuszik: bőszül. Virran: bösszen reá. A sertés – mikor a kést érezte – nagyot virrant.

- Virics: pálinka tisztáláskor az üst fenekén való maradék; úgy március vége felé furdalás által kifacsart édes leve a nyírfának

- Virikkëlni: virrasztani. Fennvirikkelni – éjjel

- Virjad vagy virnyad: virrad

- Virnyó vagy viskó: hurubánál s kalibánál valamivel előbb való, s közönséges lakóhelynél csekélyebb házikó (Udvarhelyszék)

- Virrogás: viszongás, zajos élbeállás.

- Viszkolódik vagy vaszkolódik: fészkelődik

- Viszkota: szeméthely, elhevert szemét; így: vaszkota, ugyanaz értelmű

- Visszáros: visszás, tekeres, facsaros, pl. visszáros fa, mely nehezen és nem egyenesen hasad (Udvarhelyszék)

- Visszálni: újra eljártatni – beretvával. Visszánoz: viszonoz.

- Visztér: elsilányult képű

- Vityálódni, vikotálni: élces szóváltásokba vegyülni, kötölődve vitázni; legénkedni. Ne vityálódj velem.

- Vonittóra, vonittósan: nem bogra, hanem egy vonittással oldhatólag – kötni.

- Vos: vas; vosol: vasal (Aranyosszék).

- Vőfé: vőfély

- Vüselni: viselni (Udvarhelyszék)

### Z

- Zabtócs: vízzel megforrasztott zabliszt, miből a kiszi készül (Udvarhelyszék)

- Záhol: űz, kerget; elzáholta a farkas a juhnyájat.

- Zajlik: jeged, fagyni kezd a víz

- Zakota: sok mindenféle rendetlenül összehányt bútor egy háznál. Zakatolni: a bútorokat s más eszközöket hányás-vetéssel döntögetve zajt, zörejt csinálni. A kamara teli van zakotával. Innen: zakota ember: ki mindig láb alatt van

- Zakotás: hszéki nagyon használt nyári étel, disznóhússal főzve, sok saláta, tárkony, petrezselem, hagymaszár, és kevés csomborddal, tojással és tejföllel feleresztve

- Zándori, zándor ember: minden semmiségért ingerkedő, civódó, háborgó. Zándorodik: haragra lobban, mordul. Esszezándorodtak: összevesztek. Zándorog: háborog, veszekedik

- Zángor: mészárszék (Hétfalu)

- Zavara: kertcsinálásra használt nagy hasábfák (Udvarhelyszék).

- Zelletség vagy zelhetség: nemzetség, atyafiság, hozzátartozók.

- Zene-zuna, zenge-zuga: zaj, szózaj. Zengezungástól: minden portékástól

- Zërëg: zörög. Mëgzërgetëm a csontodat.

- Zig-zug vagy zege-zuga: szik-szák, és: sok hányódó portéka, szakszina

- Zinár: romlott erkölcsű, rossz ember. A gonoszság legfőbb értékét fejezik ki pedig Udvarhelyszéken, midőn vkinek ezt mondák: átalhalál! a rosszban megátalkodott, más embert mintegy átszegző, gyilkoló szemmel néző, s ördögi gyűlölettel tekintő. (E különös alkotású mellékszó igazi értelmét csak most ismervén meg, nem éppen a maga helyére, ide szúrtam be.)

- Zivar: zivatar (Udvarhelyszék)

- Zoána, zuána, zuhána, ziána: a faggyáért, zsírjáért kifőzött kövér kecskének megmaradott húsrésze. Zuhánás hús. Mënyëk a ziánára: kifőző helyre

- Zúgat: rebesget – hírt. Erőssen zúgatják, hogy stb.

- Zuhota: hurutás, náthahurut

- Zunnog: zsibongva dong – a méhek háborgatójuk körül, a kézből elhajtott hengergő lapos kő, vagy ostorhegybe – csapóra – kötve elhajtott kő

- Zuvol, zuvatol: pletykál, szót hajt, zúgat hírt. Zuvat: utcahír, pletyka

- Zurbolni, zurubolni, zuburolni: zavarni, gübülni – vizet.

- Zúzolni: összehúrolni, finyelni; innen: összezúzolódik

- Zökken, zokkan: megrokkan, vagy rokul: lejjebb száll, mégpedig esve. Zökötés: zökögős – út

- Zöld külü: harkály neme.

- Zürmöl: szelesen havaz

### ZS

- Zsúba vagy píp: szárnyasok nyelvbaja.

- Zsábojogni: nyavalyogni

- Zsámba: sánta; zsámbikál: sántál; zsámbás vagy csámpás: beteges; zsámbálódik: nyugtalankodik – fájdalom közt

- Zsanál: sok ember, főleg nők, gyermekek összegyűlve s egymás szavára sem ügyelve, zajongva csevegnek, beszélnek

- Zséje: három-négy darab deszkából vagy tutajgerendából készült híd

- Zsejp: hant, homp; innen: zsejpëlni: hantolni, hompolni (Hétfalu).

- Zsëréb vagy pászma a felmatollált fonalban: 20 ige, minden ige 3 szál, tehát egy zseréb fonál 60 szál

- Zsibog, zsibëg, zsibejëg: sajog – az ütés helye, fájós seb.

- Zsillamat: zsírféle (Háromszék)

- Zsitár: határpásztor (Keresztúrfiszék)

- Zsömök vagy zomok vagy zsëmëk: zömök

- Zsúpol: a kévékből csak félig csépeli ki a szemet.