# Más szomorú nóta *

Eljött a gyászporoncsolat
Violaszén pëcsét alatt,
Indulni këll, gyënge alak:
Tiszti poroncsolat* alatt.
Elcitáltak katonának,
Tanulatlan háborúnak,
Ez a tengër……………
A vérünköt megigya má?
Én istenëm az egekbe!
Tekénts le gyëngeségünkre,
Mü szívünköt erősítsd meg,
………hadd* győzzük meg.
Hát mü, népünk, micsináljunk?
Fegyver nékül tábort álljunk?
Nincsen kardunk, nincs fegyverünk:
Mëgver most a mü Istenünk.
Verd mëg, Isten, azt a szűvet,
Aki ilyen dógot művelt:
A sok népet elveszessze,
Sok árva szűvet epessze.
Hát tük, árvák, micsináltok?
Éhhalással most mëghaltok.
Ó, imádjátok az Istent,
Győzhessük le a sok ellent.
Édösapám! én elmënyëk,
Többég szëmëdbe nem nézëk;
Ó, én neköd jót kévánok,
Az Istentől jót ës várok.
Ó, csak a nagy Isten tudja,
Látsz-ë még többet valaha?
Hogyha valaha még nem látsz,
Isten áldása szálljon rád.
Szëmmártoni férfiserög,
Látom, szűvetök keserög!
Tük elmëntëk most ëgy sorba,
Szűvetök van a nagy gyászba.
A sok árvát elhagytátok,
Szűvüköt gyászba zártátok.
Ó, csak a nagy Isten tudja,
Ëgyek lësztëk-ë valaha.
Isten hëzzád, édösapám!
Hogy ingöm eddig tartottál,
Azt köszönöm, hogy dajkáltál,
Sok szép szóddal tanítottál.
Édösanyám, már megbocsáss,
Hogy te értem vért ontottál,
Nagy sanyarán fëltartottál,
Kétséges útra bocsátál.
Ó, csak a nagy Isten tudja,
Látsz-ë még többet valaha?
Hogyha valaha meg nem látsz,
Isten áldása szálljon rád.
Jó szülőim! én elmënyëk,
Látom, könyves szëmmel néztëk,
Ó, én nektök jót kévánok,
Az Istentől jót ës várok.
Katonának gyüngy a neve,
Ó, de kurta az élete;
Mikor háborúba indul,
Az élete húron vidul.
Mikor a fegyver mëgroppan,
Fejin majt* kërësztülbukkan*,
Szerusz, pajtás, ez az élet!
Itt az éveg*, igyál ëgyet.
Igyuk mëg most az örömet,
Isten tudja, látsz-ë többet!
El këll mënni, nincs mit tënni,
Szép hazánkot itt këll hagyni.
Búcsút vëszünk már végtire,
Mindën embör keservire,
Búcsúzásunk rövid lëszën,
Szűvetökbe kárt ne tëgyën.
Hogy közületök elmëntünk,
Isten vót mindég mellettünk,
Egész három hetek alatt
Ránk nem talála csapat.
S mikor szabadságot kaptunk,
Honunkba visszaindultunk:
Ott a Széplaki határon
A tábor előnkbe állott.
Ott kionták a vérünköt,
És ësszeronták testünköt.
Ó, Ábelek……………
………………………
Tudjátok, az ártatlan vér
Fődből es……………
Ó, míg onnét hazajöttünk,
Be sok kénon átalmëntünk!
Ësszerontva elfogdostak
És ártatlan elraboltak,
A gúnyánktól mëgfosztottak,
Mezittelen sajlóttattak.
Ó, istenëm! azt ne tűrd el,
…………………………
…………………………
…………………………