# Perényi Péter+ I. Ferdinándnak+*

1540. szeptember 7.

Mindenekelőtt kéri Őfelségét, méltóztassék kegyelmesen gondoskodni arról, hogy a fényességes Izabella úrnőt+, az özvegy királyasszonyt és fiát megillető jogokat biztosítsák, és minthogy Őfelsége tisztán látja, hogy sem Buda, sem az ország más erődítménye nincs az özvegy királynő kezén, méltóztasson a királynővel és fiával szemben jóindulattal viseltetni, hogy ha bármi olyat próbálnának tenni ama erősségek tisztjei és várnagyai, ami a királyné akaratával ellenkezne, még ha hátrányos is volna ez a rokoni kapcsolatra, méltóztassék mégis irgalmasan bánni a királynővel, és azt tenni vele, amit majd Őfelségének mindannyian tanácsolnak.

Kéri még, hogy – emlékezvén régi fogadalmára – akár így, akár úgy valósítható meg, méltóztasson a Királyi Felség a maga szabadságában, jogaiban megőrizni és igazságosan kormányozni Magyarországot, ahogy ezt a fényességes János királlyal megkezdett egyezkedések cikkelyeiben is kinyilvánították, és kegyeskedjen Őfelsége erről oklevelet adni.

Kéri továbbá, hogy annak idején, amikor Péter uram felajánlja majd Őfelségének szolgálatát, hűségét és engedelmességét, méltóztassék őt kegyes szeretettel fogadni, tanúsítson iránta irgalmat, és a régi dolgok minden emlékét lezárva és örök feledésre bocsátva azokat senkinek a sugalmazására ne hánytorgassa fel.

Minthogy Őfelsége aztán nagyon is jól tudja, hogy Péter úr fiát Törökországban fogolyként tartják vissza, kéri, méltóztassék mind a győzhetetlen Károly császár, mind pedig a franciák fényességes királyának és más barátainak segítségével és közbenjárásával azon fáradni, hogy bármi áron, minden alkalmat megragadva, de kiszabadítsák őt a törökök karmából.

Téglásy Imre fordítása