# Perényi Péter+ I. Ferdinándnak+*

Sárospatak, 1542. április 1.

Úgy gondolom, nem ismeretlen Szent Felségtek számára Bali bég++, aki most a budai basa, és aki sok jótéteménnyel halmozott el, mert előző fogságom idején a mindenható Isten ennek az embernek az útján ajándékozott meg mostani életemmel. Abban a fogságomban fiává fogadott a basa, én pedig őt apámmá, és jóllehet nem kevés idő telt el az ő budai bevonulása óta, mégsem küldtem hozzá eddig senkit, nem akarván ezt Szent Felségtek tudta nélkül tenni. De amikor nemrég Besztercén Thurzó Elek+ úr atyámfiával tanácskoztam, tekintetes és nagyságos uram azt mondta, nem volna az Szent Felségtek ellenére, ha valakit küldenék a basához. Így aztán a napokban meg is kértem temesvári Nagy Jánost, kinek Budától alig hat mérföldnyire háza van, hogy menjen be Budára a basához, érdeklődjön egészsége felől a nevemben, és tudja meg, nyugodtan küldhetem-e hozzá emberemet, hogy az iránta érzett lekötelező tisztelet jegyében valami ajándékot küldhessek, hogy viszonozhassam azokat a jó cselekedeteit, amelyekkel elhalmozott. A basa megengedte ezt, és ígérte, hogy emberem bizton mehet s jöhet vissza. Nagy Jánost bíztam meg azzal, hogy ezalatt ott Budán némely munkálatokat alaposan fürkésszen ki, és amit csak képes, tudjon meg. Most jött vissza hozzánk a basától, és elhozta a basa levelét is, amit másolatban küldök Szent Felségteknek. Mindazt pedig, amit a basa szóban üzent nekem Nagy Jánossal, olyan híven, amiképpen magamat Szent Felségtekhez kötöttem, szóról szóra, sem hozzátéve, sem elhagyva leírtam, és több más dologgal együtt elküldtem Szent Felségteknek. Másolatban elküldtem Szent Felségteknek azokat is, miket a pesti bíró és polgárok írtak nekem. Méltóztassék Szent Felségtek értesíteni, mint tárgyaljak ezek után a bíróval és más polgárokkal. Én ugyan addig jó szóval tartom azokat, akik nagyon ajánlották magukat nekem, sőt olyan szolgálatokat is tudtak tenni, melyek kiváltképp a kémkedésnél fontosak. Azt szintén Nagy János hallotta Budán – ezt már máshonnét is hírül hozták nekünk –, hogy árokásókkal s miegyébbel, húszezer napszámossal (ahogy ők mondják zarahoriával) hagyatták félbe munkájukat, és hatszáz kőművessel együtt Törökországból Budára tartanak. Azt mondják erről, hogy a törökök a Dunát akarják Buda városa miatt körbevezetni, és Szent Gellért hegyén erődítményt akarnak emelni, ahonnét védhetik Pest városát. Egyébként van Budán egy magas rangú török, aki sűrűn együtt van a basával, bár származása szerint magyar. Ennek illendő helyet kellene rendelni, s akkor szívesen kijönne a törökök közül. Amíg viszont köztük van, olyan szolgálatokat nyújthat, mik a szükségesnél is többet érnének, ha Szent Felségtek értékének megfelelően becsülné meg őt, másképp ilyen jelentős kém nélkül a többi siralmasan működik. Biztosra véve ő mondta, hogy Esztergomban most valami igen nagy áruló van. A törökök vérmes reményeket táplálnak, és nagy nyereségre számítanak ennek árulásából, hogy tudniillik segítségével hamar a kezükre kerül Esztergom. Azt mondta, hogy az esztergomi hajóhadnál is szolgálja valami nagy áruló a törökök érdekét. Mihelyt tudomást szereztem erről, figyelmeztettem az ott levő Melegnani+ őrgrófot. Most meg, ahogy tisztem követeli, és hogy ne látszódjak hálátlannak az irántam tanúsított jó cselekedetekkel szemben, elküldöm majd ugyanazt az embert a basához valamilyen ajándékocskával, és ha bármit is megtudok ott, vagy le tudok pénzelni néhány kémet, értesítem majd Szent Felségteket. Rajtam kívül senki mást nem küldök oda Szent Felségtek tudta nélkül. Ha Szent Felségtek annyira hű és feddhetetlen emberének tart engem, hogy eztán is szabadon küldhetem be emberemet Budára, szorgalmasan végzem majd feladatomat, csak Szent Felségtek engem – különösen a külföldiek előtt, akik nem ismernek – méltóztassék kimenteni, nehogy tudniillik Szent Felségtek színe előtt ezek valamiféle gyanúba keverjenek, hogy végül Szent Felségtek megnehezteljen rám. Ilyen út nélkül ugyanis alig lehet jelentősebb kémleléseket végeztetni a törökök között, de ha úgy látja Szent Felségtek, hogy nem ért ezzel egyet, ezután akkor senkit sem küldök oda, és óvatos leszek azokkal szemben, akik Szent Felségednél valamiféle gyanúba keverhetnének. Ezenkívül Bornemisza Boldizsár is ma küldte hozzánk Erdélyből az apját, és biztosra mondta nekem, hogy Erdélyben nem Szent Felségteknek dolgában járt György barát+, és hogy mondott várost leszámítva már egész Erdéllyel egyezségre lépett. Azt mondja, hogy ezt a várost máig is a saját pénzén tartja Szent Felségtek hűségén, és szeretne hírt kapni arról, hogy megegyezik-e vele Szent Felségtek, merthogy György barát+ ugyancsak nagy ajándékokkal és sok jószágot kínálva hívja őt az erdélyi ügyek gondozásának hivatalára. Méltóztasson Szent Felségtek értesíteni, hogy ezután hogyan kell eljárnom, nehogy ez a Bornemisza énrám nézve valami kárt szenvedjen, bármi baja, jaja essék. Én korábban is elég sokat írtam Szent Felségteknek mind György barát, mind pedig az erdélyi ügyek dolgáról.

Téglásy Imre fordítása