# Ráday Gedeon
Egy vén emberről*

(Gellertet követve)

Nagy történeteket éneklek s olly öreg embert,
Aki kilencvenszer ért már aratást. Nosza készíts
Calliope laurust, készíts koszorúkat eszemnek,
Mert ha borostyánt most nem fog érdemleni munkám,
Énekeket ezután elmém nem fog soha szűlni.
| Írjon más borról, írjon más a szerelemről,
Nékiek engedem én a bornak s a szerelemnek
Nyájas énekeit: énnékem énekem a vén.
Harcokat írjon más s feldúlt várak pora hamvát
S örökösítse nevét ily szörnyű versei által.
Hallgatok illyekről: lesz nékem énekem a vén.
| Óh! Hírnév, hass el a legkésőbbi időkre,
Hass el, hadd vegyenek jó példát mások is ebből.
Halljátok meg, idők, értsétek meg, maradékok:
Ezt a nagyhírű férfit anya szülte világra,
Élt, megházasodott, lett számos gyermeke, megholt.
| Már híres munkám végzém. Tapsoljatok, akik
Tűkörként veszitek magatoknak érdemes éltét;
Rólatok is, ha élni fogok, illy verseket írok.