# Fekete János
A V......Z püspök versek*

Midőn ifjabb voltál, a tréfát szeretted,
| A szép lányt, menyecskét drágán megbérletted,
Lovaglás, muzsika, vendégid mulatta,
| Epikur leckéjét víg eszed vitatta,
Hanyatlott értéked, sok pénzt vesztegettél,
| De szükölködőkkel számtalan jót tettél.
Igaz, hogy nem illett szentelt papságodra
| A világi hívság, volt is panaszodra,
Mert nyájas életed sokan irigylették,
| Elcsalt kedvesekért rossz neved hirlették,
Mégsem oly keményen ítélt az okossa,
| Tudván, hogy az embert papság ki nem mossa.
Nevette katonás szerelmességedet,
| Aki most siratja képzelt szentségedet.
Bánta, hogy páncélból bujtál pap-subába,
| Hogy meg nem maradtál apádnak nyomába;
Mert ha pap nem volnál, szeretnéd hazádat,
| Nem követnéd, mint most a… sapkádat.
Kurváid helyébe feleséged volna,
| S atyai szívedből hazafiság szólna.
Most Rómát keresed, hogy szentnek tartassál,
| Nemhitt vallásodnak oszlopa látszassál.
Elhagyod a szépet s rendednek hasznára
| Furcsán reámászol a sovány dámára,
Utálatos testét bőven megfizeted,
| Tudván, hogy pénzeddel férjét megnyerheted.
Használod szükségét ország romlására,
| Jobbágyoddá tetted, de magad kárára,
Mert nem foganatos a kura keresmény,
| S az egész hazától megvettetik szegény.
Akármi történjen, reszket a bőrébe,
| Elkölti pénzedet, eped kebelébe.
Te pedig vén vagy már s egyszer megtérhetnél,
| A közboldogságra fejeddel élhetnél.
Mert a másvilágon istened megcsalni
| Tudod hogy nem lehet; hogy mersz így meghalni?