# Pálóczi Horváth Ádám
Ennek beteljesedése*

Fél az erős, fut a kevély, letörött a kakastaréj,
| Hazarepült, nem is szaladt,
| Sárkány-e vagy griff név alatt, szárnyas állat?
A fél-világ nézi vala, melyet elébb benyargala,
| Mint szalad rabló hada
| De annak ő nevet ada: reterada.
Már az asibok honnjába, Kakashegyek erányába
| Villoga véres fegyvere
| Olcsó vala sok ezere drága vére.
De hajt az ég büdös szelet,
| Kikezdte már a napkelet
| Szárnyait darabolni,
| Tik fiait letagolni, visszatolni.
Érzi ma, hogy neki rossz szó
| Mind az orosz, mind a russzó,
| Az a tanaisi sarok,
| Veszedelmes, dühös karok a tatárok.
Én is a’ tájrul eredtem, de van itt is gyöngy szemetem
| Sós, aranyas, búzaszemes.
| Ide többé be ne repdess. Hess-e, he-hess!!