# Nagy János
Kozák tánc*

Nézd el pajtás, miképpen bolondult meg a világ,
Két táncosnak e nagy ház se nem hosszú, se nem tág:
Férfi kezdi, asszony nézi, míg reája jön a sor,
Egyik járja, másik várja, máris igen nagy a por.
Egyik lábát magassan hányja veti a legény,
Társa pediglen búsul, mint kövesse azt szegény:
De csak járja, és nem bánja, ha lebeg is a szoknya,
Iparkodik, pöckölődik, szakad cipő, harisnya.
Újít megint, keresztül szökdécsel a gavallér,
Tánc társától csakhamar visszafordul, mint tallér
De nyomában van az asszony, a gavallért követi,
Szakad rajta selyem, vászon, még maga is neveti.
Mondd meg pajtás, már mi ez? vagy miféle tánc lehet?
Azt mondják, hogy kozák tánc, nincsen rá más felelet.
Én pedig ezt szarkatáncnak inkább merném mondani;
Mert ezek is így ugrálnak, amint gyakran láthatni.