# Rájnis József
Mennyegzői dal*

Vidékünk kies dombjai,
Kis tengerünk hullámjai,
| Most keljetek magasbra:
Szűz nimfák habok tetején
Állván s hegyeknek bércein,
| Tekintsetek utakra.
Ki jön? ki jön? mi pompa ez?
Víg heje-huja zengedez,
| Nagy örömszó hat égre:
Sok éljen-éljen hallatik,
Erdőkről visszacsapatik
| A keszthelyi térségre.
Elől a hír sietteti
Gyors szárnyát és az hírdeti
| A harsogó kürtjével:
Keszthely felé igyekszik,
Majd oda el is érkezik
| Szép menyecske férjével;
Hymen késéri szekerét,
Ő hordozza két címerét
| E két jeles személynek,
Kik nagy örömben részesek,
Mint válhatatlan hitvesek
| Egymást szeretve élnek;
Egy címer sokat fitogat,
Királyi pálcát mutogat
| Szép koronás sisakkal:
Egy tarka s egy kék mezejét
Láttatja s zöld domb tetejét,
| Szarvast veres szarvakkal.
A másikban két oroszlán
Áll fejedelmi koronán,
| És fenyeget kardjával:
Őrt áll a daru fő helyén
Kis koronának tetején,
| Követ tart egy lábával.
Ez képzi jeles érdemit,
És dicsőíti tetteit
| Gróf Festetich nemének:
Amaz díszét esmérteti,
És fő hatalmát hirdeti
| Hechinga hercegének.
E két címer megegyezett,
Gróf László öszveköttetett
| A hercegi asszonnyal;
Méltán is eggyé lettenek,
Akik úgy öszveillenek,
| Mint drágakő arannyal.
Mert kegyesség s nyájasság,
És hozzá illő csinosság
| A menyecskét szépíti:
Elmésség a beszédiben,
Bátorság a tetteiben
| A férjet ékesíti.
E pár Keszthelyben váratott,
S ihon! már béfogadtatott
| Több nagy nemű társakkal:
A mozsarak ropogjanak,
Dob s trombita hangozzanak
| Örvendező szavakkal.
Élj László! éljen kedvesed!
Majd Jozefina hitvesed
| Ép fiacskát fog szülni,
Kinek Keszthely, Molnári is,
Csáktornya és Hechinga is
| Felette fog örülni.