# Faludi Ferenc
Második ekloga. Pásztor versengés*

CORYDON, TITYRUS
Minap egy kis kanász más juhász-gyermekkel
Öszve kezde veszni pásztori versekkel.
| Corydon feltette félmázsás ártányát,
| Tityrus kecskéjét s legjobbik bárányát.
CORYDON
Tityre, ha tetszik, e hegyek aljában,
A kiterjedt bükkfák ernyős sátorában,
| Legelőre hajtván csordánkat, nyájunkat,
| Pásztori versekkel mulassuk magunkat!
Mese azért, juhász, ha meg tudsz felelni.
Ez a kövér ártány nálad fog telelni,
| Jó makkon hizlaltam Bakony erdejében,
| Most vagyon kellemös legjobb idejében.
Mese, mese – mi az? Híres e világon,
Neve irva vagyon gazdag terjedt ágon.
| Redős és bokrétás, búbos és kalapos,
| Néha alól, néha pedig felől lapos?
TITYRUS
Mese, mese, mi az? Ha kulcsát találad,
Igért bárányommal zsíros lészen tálad,
| Piros, poskos, kövér, még csak picin falat,
| Nincs hozzá hasonló a kerek ég alatt.
CORYDON
Mese, mese, mi az? Nincsen az erdőben
Fel nem találtatik a tágas mezőben,
| Nem fér a pajtába, nem fér a pincébe,
| De szép könnyen befér egy hajszál végébe.
TITYRUS
Mese: Melyik madár repdez szárnya nélkül,
És melyik eszi meg aztat szája nélkül?
| Ha előtalálad, vidd el furuglyámat,
| És ha jobban tetszik, ezt az új dudámat!
A dudát Pán adta nékem víg kedvében,
Nincs hozzá hasonló kilenc vármegyében,
| A furuglyát pedig adá – mi a neve?
| Aki egy nagy túrót ebédre megeve.
CORYDON
Mese, mese, mi az: Jár-kel lába nélkül?
Mese, mese, mi az: Megáll talpa nélkül?
| Ha előtalálod, tied lesz kobakom,
| Vagy ha jobban tetszik, légrádi bicsakom.
A bicsakról szólván: Mopsus a Bettának
Adá, mondván: „Tartsad szívem zálogának.”
| A bolond megbánta, Betta észrevette,
| Panaszos bicsakját elejbe vetette.
Egyiknek sem kellett, azért felemeltem,
S minthogy mind a kettőt öszvebeszéltettem,
| Reménkedve kértek, hogy tartsam magamnak
| Tartom attul fogva kedves bicsakomnak.
TITYRUS
Hallád-e te, pásztor, az ebek ugatnak,
Nyilván a farkasok juhokat szaggatnak,
| Minap is a Feri egy nagyot kergetett,
| Szegény a farkassal egy verembe esett.
CORYDON
Keljünk, a kanok is már kerékbe vették
Az aprókat, minap csak alig menthették,
| Magokat nem féltem, bátran viaskodnak,
| Nem tagadom, gyakran farkasbőrt is adnak.