# Virág Benedek
Auróra*

Mely szép neved van mennyei harmatok
Szüléje! Mégis szebbek az érdemid.
| Arany kocsidból intesz, és fut,
| Futva fut, a lator éj setéte.
Fény és kiesség jő veled: életet
Adsz s vígasságot: tégedet e való
| Jóért az ártatlan madárkák
| Hálaadó szavaikkal áldnak.
Nem félik a körmös denevér fogát,
S a vért eresztő vércse dühös szemét;
| A fényre húnyorgó bagolynak
| Rút huhogásain általestek.
De változások közt forog ami van;
Csak a teremtő szüntelen egy, s az ő
| Törvénye: állandót kivűle
| Más hatalom nem ad e világnak.