# Kis János
Hajós ének*

Szerettim édes honja,
| Indúl hajóm feléd,
Hűsége lánca vonja
| Szülöttödet melléd.
Örömkönnyekre csordúl
| Szemem, ha rád tekint,
Napom hol délre fordúl,
| S vidám reményre int.
Eléri végre sajkám
| Nyugalma szent helyét,
Öledbe, drága dajkám,
| Veszed fiad fejét.
Örökre zöld virággal
| Fűzöd hajam körül;
Halhatlan ifjusággal
| Jövő időm örül.
Mi szép letenni kormányt
| A sors ha üldözött!
Feledni, mely veszély hányt
| Habok s szelek között.
S fiúi indulattal
| Ajánlni napjait
Az égnek, áldozattal
| Köszönvén gondjait!
Nekem jut e szerencse,
| Nekem jutalmamúl.
Nyűgöm kemény bilincse
| Aranyfonalra nyúl,
Mely istenek kertjébe
| Híven vezérl, amíg
Szelíd öröm keblébe
| Jutok, szebb honomig.
Kies liget keríti
| Magános házamat,
Folyókút hívesíti,
| Virágos halmomat,
Hol csendesen csorognak
| Időm patakjai,
Zajogva míg zuhognak
| Világ nagy habjai.
Szobámban három oltárt
| Tinéktek helyhetek,
Kik ég szerettitől járt
| Uton vezérletek:
Neked, kilenc szelíd szűz*
| Feje, Uránia,
Neked, baráti szent tűz,
| S neked Cypris fia.