# Baróti Szabó Dávid
Eggymás ellen törés*

Virrongtok, valamint az ebek; megemésztitek eggymást
| Mint az halak: közelít már az halálos ütés.
Több tagok eggy testet tesztek, s e testet azonban
| Minden tag sebbel terheli, fojtja s öli.
Ennek szúrja szemét más bóldogsága; s hogy ásson
| Nékie vermet, azon tördeli, rontja fejét.
Ez mást rág, hízelkedik az; nagy róka, pribék ez:
| Öszvezavarták a kűl szelek annak agyát.
Felkever ez mindent; nem gondol semmivel; oh, azt
| Ítélnéd, hogy nincs Istene, lelke s esze.
S amit gondolok, hogy magyarán megmondjam: üress ott
| A fel-vár, azhol illy zűrzavar elme lakik.
Mert maga mellyed meg, mikoron más tollait húzza:
| Amikor atyjafiát veszti, kiveszti magát.
Mondatik, hogy tüzesen felkeltenek a gyomor ellen
| A testnek dolgos tagjai néha-napon.
Mint heverőt, koplaltatták. – Elvégre mi történt?
| Ellankadt az egész test vele s majd kiveszett. –
Eggyesség kis erőt szaparít, jószágot öregbít:
| Visszavonás fő-fő kincset, hatalmat eloszt.
Sok vesszőköt is eggyenként eltörni csekélység,
| Mellyekkel soha nem bírsz, ha nyalábba kötöd.
Rómát, melly külső hadban győztes vala mindég,
| A belső szakadás végtire földhöz üté.
Kűl példákra mi szükségünk! kebelünkbe tekéntsünk,
| És könyvezni fogunk bús esetinknek okán.