# Molnár Borbála
Panasz és siralom*

Nóta: Lelkem érte

Bús szívem háborúi olyan nagyok,
| Mint a tengeren szélvészben a habok.
| Én istenem! nincs mint tennem
| Ha nem segitesz mélységben borúlok
Gyötrelmim napról napra nevekednek
| Bánat habjai reám törekednek
| Nincs segítőm, nincs enyhítőm
| Szívem fájdalmi csak mind öregbednek
Melyért szemeim sós forrássá válnak
| Kikből könnyeim mint patakok folynak
| Nagy kínjaim, bokros jajim
| Egeket érvén Uram téged hívnak
Jövel, mert szívem nyugalmat nem talál
| Ne hagyd hogy éltem elnyelje a halál
| Nyújtsd jobb karod; ha akarod
| Segíthetsz mert vagy aki régen valál
Lelkem eleped nagy kívánságában
| Segedelmednek szíves várásában
| Nézvén, Égre, jövel végre
| S ne hagyj süllyednem e veszély sírjában
Adj segedelmet kérlek hogy tűrhessek
| A kereszt alatt tarts hogy el ne essek
| Sőt sírásim, kiáltásim
| Elődben jutván kegyelmet nyerhessek
Nagy szerelmeddel lelkemet bátorítsd
| Szívem sebeit irgalmaddal gyógyítsd
| Kegyelemmel, kegyes szemmel
| Hozzád kiáltó juhocskádat tekintsd
Ragadd ki lelkem sok nyavalyájából
| E nagy vizeknek mélységes sárjából
| Hogy víg szívvel, mondhassam el
| Megtartott Isten irgalmasságából.