# Poóts András
Az esztendő őszi szakaszának, a mi nyelvünkön
nem szinte helyesen esett őszi nevezetiről.
Úgymint: amely az idevaló klima alatt nem ősz hajat képzeltető hószállongással,
hanem nagyobbrészint esőzéssel, s barna habarékkal foly.*

Púderezett fővel, forog a tél, zúzos idővel,
| S ősz haja, tél idején, őszt mutat árva fején.
Ősznek az őszt mondod: de miért nincs annyira gondod?
| Hogy mikor ősz neve van, barna tekintete van.
Ősz-é? ha, más végrűl, Jupiter vizet öntöz az égrűl?
| Porba, vizet ha ki hint: lát csupa gesztenyeszínt.
Mégis az őszt ősznek nevezed? Lehet erdei csősznek;
| Mert, ha tetőre szalad; zúzba van a juh-szalad.
Városi nép, szánkát, vagyis ősszeli nyalka topánkát,
| Fagyhoz ugyan ne vegyen; mert vele sárba megyen.
Ahol azért sárral, s pocsogó habarékba mocsárral
| Töltjük az őszt; ez az ősz, higyje az erdei csősz!
A havason, ősznek; térségbe, nevezzed esősnek;
| Bikkbe, mutat kikelet, nyár, tavasz, őszi-telet.
Ott van az ősz ősszel, hol az ősz-havak, ősz-falevéllel,
| S nyárba is, a falevel, ősz havasokba telel.
Itt pedig, ősz-téllel; mikor a zúz, északi széllel
| Lisztel: az ősz nevezet, téli időre vezet.
Barna hajat mázzal pamacsolj bé te: vagy kumázzal!
| S ősz ha lejénd: legyen ősz, barna fejével, az ősz!