# Faludi Ferenc
Nincsen neve*

1. |
Egy agg lant van Gyöngyös táján,
Rút szemölcsék ül pofáján,
| Töpörödött ráncas bőre,
| Ősszel tarkás minden szőre,
| Utálatos ocsmán kép.
2. |
Három foga tart istrázsát,
S alig rágja a híg kását,
| Gyomort kever büdös szája,
| Tüdejével rothadt mája,
| Semmi tagja már nem ép.
3. |
Rozsdás torka höbög, hörög,
De a nyelve frissen pörög,
| Nyughatatlan derekával,
| Csipás szeme forgásával,
| Keze úgy jár, mint a csép.
4. |
Előbb kezdte Venus fatyját
Megismérni, mintsem atyját;
| Hím után sírt bölcsőjében,
| Gyulladozott szerelmében,
| S még előtte volt a pép.
5. |
Felserdülvén, többre lépett,
Nyalogatott sok friss képet,
| Aki tetszett szájízének,
| És megfelelt víg kedvének,
| Ahhoz ragadt mint a lép.
6. |
Sok kezek közt vásott nyaka,
Csókkal kopott két ajaka,
| Üszög már kiperzselt szíve,
| De még bennvan Amor nyíve,
| Forrton-forr az ó cserép.
7. |
Természetit erőlteti,
Apadt mellét kifeszíti,
| Tarát farát ékesíti,
| Vitorláit kiteríti,
| Arra nyerít, aki szép.
8. |
Parázs tüzét lobbantatja,
Már megszokta, nem hagyhatja.
| Várj, tejetlen gubás kecske,
| Nősztön nősző vén menyecske,
| Megjön urad, jól megtép!