# Csokonai Vitéz Mihály
Megkövetés*

Ha haragszol, megkövetlek;
| Békélj meg, szép angyalkám!
Csak azt mondtam, hogy szeretlek,
| S e szóért haragszol rám?
Ki az oka? s ki hibája,
| Hogy kellemed olyan nagy?
Hogy te, óh virtus példája,
| Szeretetre méltó vagy?
Ha téged szeretni vétek:
| Hányan esnek úgy belé?
S hogy én legtartósban vétek,
| Magam azért bűntetsz-é?
Lelj csak egyet, ki szépséged
| Látván (de mint én, úgy ám)
Ne szeressen mindjárt téged:
| Úgy neheztelj osztán rám.
És ha e szómért: szeretlek,
| Úgy kikelhetsz ellenem:
Egypár csókkal megkövetlek:
| Csak hagyj holtig vétenem.
Vagy ha e szó úgy megsérte;
| Mondd vissza, Lillám, te is:
Én nem haragszom meg érte,
| Megbocsátok százszor is. –