# Faludi Ferenc
Tündérkert*

1. |
Mély álmambul felserkentem,
| A hajnal már felpirult,
Egy virágas kertnek mentem,
| A harmattal megújult.
2. |
Láttam, miként bontogatja
| Az éj setét sátorát.
Luna asszony mint oszlatja
| A csillagok táborát.
3. |
Csudát mondok. A virágok,
| Flora szines magzati,
Vetemények, gyümölcs-ágok,
| Pomonának rajzati.
4. |
Nyájaskodtak és tréfáltak,
| Minden falat megörült.
Ugrándoztak, lejtőt jártak,
| Mig a zephyr-szél fütyült.
5. |
A nárcissus hyacinttal,
| Ruta, kapor, pipacs, mák,
Majorán a rozmarinnal
| Bársonyvirág, violák
6. |
Egymás derekába kapnak,
| Megforgatják társakat;
A többinek példát adnak,
| Kik kéméllik talpakat.
7. |
A gyöngyvirág alig kezdi,
| Máris a tüskébe hág,
Sebbe esvén, el is végzi,
| Szánja sok virágos ág.
8. |
A napvirág jön utána,
| Fejet hajtván, előlép,
Hogy páratlan, igen bánja,
| Tiszteli az egész nép.
9. |
Liliom is nagy csendessen
| Hozza mosdott fiait,
Merevenen, de rendessen
| Rakogatja inait.
10. |
A rózsa még most öltözik
| Fitogatja kebelét,
Festő füvel még kendőzik,
| Csinosgatja levelét.
11. |
Fut a szegfű, mert érkezik,
| Félti tarka homlokát,
Most is arrul emlékezik,
| Hogy megszurta oldalát.
12. |
Nyomában a bokros puszpán,
| Ingatja zöld ágait,
Sok szinben jön a tulipán,
| Nézik gyönge tagjait.
13. |
Egy szép virág a kökörcsén,
| Néha hires gyermek vólt,
Elájulván, el is esvén
| A lejtő közt majd meghólt.
14. |
Eztet Venus elragadta,
| Csak ő tudja, hová lett,
Talán orvosának adta,
| Egyszer már feléledett.
15. |
Csengővirág van nyomában,
| Késéri a százszorszép,
Rendes egy pár ő magában,
| Flora előtt kedves kép.
16. |
Ezek térdet, fejet hajtván,
| Megtisztelik párjakat;
Mosologva kezet adván
| Cifrán rakják lábakat.
17. |
Tüskebokor az egressel
| Nagy nehezen táncra kélt,
Távul jártak két lépéssel,
| Egyik a másiktul félt.
18. |
Egyszer-kétszer ölbe kapván
| Megvérezték magokat,
Az útifü tapogatván
| Meggyógyittá azokat.
19. |
A kalapos gomba magán
| Vezet sok pór sereget,
Forgolódik virgonc talpán,
| Hippet, hoppot emleget.
20. |
Répa, retek csingolódnak,
| Tök és dinnye hasán jár,
Az ugorkák forgolódnak,
| Kiki mohón lejtőt vár.
21. |
Menta, Pluto szolgálója,
| Nyughatatlan rossz leány,
Mindenkinek udvarlója,
| A borsókra fittyet hány.
22. |
Nem türhetik, poznájakkal
| Ide oda kergetik,
Lövöldözik zöld magokkal,
| Ezt a babok nevetik.
23. |
A kápaszták otthon hagyták
| Redős nagy szoknyájokat
És fejenként elosztották
| Jó friss táncra magokat.
24. |
De keveset mulathattak,
| Rut forgószél indula,
A többivel elszaladtak, –
| Csak álom volt, elmula.