# Édes Gergely
Nemzeti nyelvünkről*

(Részlet)

Édes anyám és hív nevelőm a tiszta magyar nyelv
| Amellyen eleink szóltanak, édes anyám.
Édes anyám mellyen kinevezni tanúltam először
| A dolgok neveit s képeit, édes anyám.
Édes anyám amely emlőin gyenge gerézdként
| Függve nevelt s gonddal tarta fel, édes anyám.
Édes anyám amely két térdeit adta legelső
| Zsámolyomúl, nyújtván karjait; édes anyám.
Édes anyám amely a téjjel kezdte szerelmét
| Éreztetni velem; szűntelen édes anyám.
Édes anyám amely daliás formára ruházván
| Adta magyar nevemet; szűntelen édes anyám.
Édes anyám amely vérén szerzette hazámat
| S termő lakhelyemet; szűntelen édes anyám.
Édes anyám amely soha gondoskodni felőlem
| Élvén meg nem szűnt; szűntelen édes anyám.
Édes anyám amely a múzsák gondos ölében
| Kerti babérjaival felkoszorúzta fejem.
Illyen anyám s nevelőm lévén a tiszta magyar nyelv,
| Úgymint amelynek most is örűlök igen.
Mint fogom én vajjon lefizetni szerelme jutalmát?
| Hát már mindezekért hóltig adóssa legyek?
– – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – –