# Virág Benedek
A Zsoltárok közől*

### X.
Erős reményem nékem az úr: miért,
Mondjátok: Itten nincs teneked helyed,
| Hegyekre költözzél madárként,
| S rejtsd magadat valamely üregbe.
Ím! a gonoszság ellened esküdött;
Íját kezében tartja, s dühös nyilát
| A jókra, bár lappangnak is, kész
| El-kibocsátani a tegezből.
A fundamentom rontva vagyon bizony:
A lelki jóság embere mit tegyen?
| De él az úr szent templomában,
| Trónusa néki az ég, tud és lát
Mindent: kegyelmes; néz szeme a szegény
S az elnyomott emberre, s ügyén segít;
| Ellenben a gonosz hatalmast
| Elveti szíve szerént gyülölvén.
Reája tőrt hint: kénkövet és tüzet
Ereszt s veszélyes rettenetet zuhint;
| Mert ő igaz, s a jámboroknak
| Gyámola s gondviselő barátja.