# Pálóczi Horváth Ádám
Stájer tánc*

## 1.
Hát isten néki! kapjunk rá, szokjunk rá a német táncra,
Úgyis már régen megnyertek, rávertek a szolgaláncra,
A muzsikás nem ismeri, nem veri a mi húrunkat,
S ha stájert húz, mit pengessük? jobb, vessük el sarkantyúnkat.
| Szánd meg, Árpádom, szánd unokádat,
| Tartsd meg ez véren szerzett hazádat!
Már régen érzem, a nagy sas, a kakas körme mivé tett.
Hogy stájer végzi a nemrég víg vendég-hozta minétet.
Nyalka csizmám elrombolja a pór szolga-sarú formára,
Fűzött topányom elnyírte, s ütötte cipő-kaptára,
| Szánd meg, Árpádom, szánd unokádat.
| Tartsd meg ez véren szerzett hazádat!
Isten úgy látszik elvette, letette szent kezit rólunk.
Panaszkodunk, de mind írva mind sírva hiába szóllunk,
S hogy gyávaságunk büntette, jól tette: igaz bíróra
Találunk benne: méltó lett e nemzet ilyen ostorra;
| De szánd, meg, Árpád, még unokádat,
| Tartsd meg ez véren szerzett hazádat!
## 2.
Hát isten néki! kapjunk rá, szokjunk rá a német táncra:
| Bécs után úgyis minket ver a fegyver szolgaláncra.
| A táncmester nem isméri, nem méri a mi hangunkat;
| Csosztatót vér, ne pengessük hát, vessük el sarkantyúnkat.
| Szánd meg, Árpádom, szánd unokádat,
| Tartsd meg ez véren szerzett hazádat!
Már a Rábán túl a nagy sas, a kakas körme mivé tett.
| Stájer tánc végzi a manifestummal kezdett minétet.
| Nyalka csizmám elrombolja pór szolga-sarú formára,
| Fűzött topányom elszabta francia cipő-paktára;
| Szánd meg, Árpádom, szánd unokádat,
| Tartsd meg ez véren szerzett hazádat!
Isten úgy látszik elvette, letette szent kezit rólunk,
| Agyarkodunk, s egy franc kommandó-szóra futva harcolunk.
| Az oroszlány is így futa valaha a kakasszóra;
| Oh, gyávaság! be méltó lett e nemzet ilyen ostorra.
| De szánd meg, Árpád, még unokádat,
| Tartsd meg ez véren szerzett hazádat!