# Virág Benedek
A Poéta és a Músa*

Oh Músa! mondj oly verseket,
| Melyek csudálást érdemelnek.
Add, hogy füleljen a Duna,
| Adj, hogy megálljon énekemre;
Vagy visszafordítván magát,
| Nagy zaj között folyjon fejéhez.
Legyek hatalmas Orpheus,
| S ugráljon erdő, kő szavamra.
Képzem: ha majd mind a Duna
| Fejéhez indúl nagy-zajogva;
Mind a kevély Gellérdhegye
| Egykét magyart jár potrohával:
Sok megcsudál, és engemet
| Mint nagy poetát felmagasztal.
MÚSA
Minek csudáltatnád magad?
| Elég, ha meg fognak szeretni.