# Rájnis József
Egy jeles képíróhoz*

###### ki a poétának egy magyar leánynak képét ajándékba adta

Hogyhogy? te írtad, kedves atyámfia?
Vajon te írtad? s énnekem írtad ezt
| A ritka szépségű leányzót,
| Régi szokott magyar öltözetben?
Lám fürtös haján, barna szemöldökén,
Szép orra dombján és piros ajakin
| Múlatnak a tegzes Szerelmek
| S onnan ezer sebet osztogatnak.
E képet adván, mondd, mire célozál?
Kedvem kerested? Jól! De találtad-é?
| Vaj evvel ingyen sem kerested:
| Nem telik az szökevény örömmel.
Ti víg tavasznak gyenge virágival
Kies mezőkön játszadozó szelek!
| Pest vagy Pozsony tájnak vigyétek
| Kedvesen illatozó lehéssel.
Kár volna illy szép képet elejteni
Paraszt leányok puszta lakásira!
| Lássák negédes városokban
| Francia módra nevelt leányok.
Rád bízom osztán, lágy napenyészeti
Szellő! te púpos fő-tetejik körűl
| Nyájaskodó tollal zörögvén
| Ezt röviden füleikbe súgjad:
Ím! e leányzó mint födözé magát
Tisztes ruhával! – Nem fitogatta azt,
| Amit gonosz szemmel vadásznak
| Sok piperés, csemegés legények,
Azkikre nézvén, búra ereszkedik
A szűz szemérem; bánatos homlokán
| Hervadnak a lankadt virágok,
| És szomorú telelésre dőlnek!