# Ányos Pál
Hív barátnak hívétől fájdalmas elválása*

## 1.
Szivem! jön már szerelmünknek,
| Boldog szerelmünknek,
| Elválásnak órája;
Próbaköve hívségünknek,
| Eskütt hívségünknek,
| Szenvedésnek pályája.
Bátran csüggtem ajakidról,
| S eddig veled mulattam;
Ragad a sors karjaidról,
| Gyenge karjaidról;
| Búra kárhoztattattam,
| Elhagyattam, elhagyattam!
## 2.
Nyúlj mellemre kezeiddel,
| Drága kezeiddel,
| Érezd elholt szivemet:
De ne sírj; mert könnyeiddel,
| Igaz könnyeiddel,
| Kettőzteted sebemet.
Oh ég! mért adtál oly szivet,
| Mely annyit érezhessen,
Vagy miért esmértem oly hívet,
| Imádandó hívet,
| Kiért szivem éghessen,
| Esdekhessen, esdekhessen.
## 3.
Nem szegezem a végzések,
| Örök szent végzések
| Ellenébe magamat.
Eltitkolom szenvedések,
| Kinos szenvedések
| Tengerébe bajomat.
Eltávozom személyedtől,
| Szivedtől nem távozom; –
Miként válhatnék el ettől,
| S nemes hívségedtől?
| Oh! ettől nem távozom,
| Nem távozom, nem távozom!
## 4.
Látlak én messzeségemben
| Nagy messzeségemben,
| S lelkeddel beszélgetek;
Csókjaidra képzésemben,
| Édes képzésemben,
| Csókokkal felelgetek.
Estvéli gyenge szellőktől
| Kérdezd hollétemet,
Megmondják ők; s nyögésektől,
| Csendes nyögésektől
| Tanuld ki szerelmemet,
| Hívségemet, hívségemet.
## 5.
Emlékezz meg imádódról,
| Igaz imádódról,
| Te is, szivem reménye!
Gondolkodjál barátodról,
| Esküdt barátodról;
| Ez szerelem törvénye.
Számot tartok hívségedre,
| Félvilágért nem adom;
Emlékezz esküdt hívedre,
| Ó esküdt hívedre,
| Lásd, én immár bujdosom,
| Már bujdosom, már bujdosom!