# Pálóczi Horváth Ádám
Ének a rossz asszonyok csalárdságirul*

Nehéz tudni célját, végét,
Kitanulni mesterségét a kurváknak,
Száz meg ezer útja vagyon,
Tekervényes az is nagyon fortélyának,
Bírj bár bölcsek nagy eszével,
Legszentebbek szentségével,
Egy ördög egy menyecskével, megcsalnának.
| A hálót maga megveti,
Ha rút képét festegeti szép formára.
Melyből sok madár nyakára
Madzag s lép ragad lábára, nemsokára,
Hív, csal, hiteget jámborúl,
Itat mérget édes borúl,
Másnak igen ritkán szorúl fortélyára.
| Mézes kérdés, szép felelés,
Titkon adott csók s ölelés, első próba,
Sokszor egy kis gyönyörűség,
Szép ajánlás, színes hűség visz hálóba.
Hogy a’sokszor megrontója,
Aki száját megcsókolja,
Nem minden ember gondolja meg valóba.
| De találkoznak okosok,
Kiknek a titkos gyilkosok nem árthatnak –
Akik is látván ezeket,
Segítségre ördögöket hivogatnak,
Míg végre az okosok is,
Bölcs és ártatlan ifjak is,
Az ártatlan madarak is megfogatnak.
| Ha egyik kurva nem győzi,
Kettő három addig főzi, hogy végtére,
Sok az egyet megragadja,
Mert egyik másiknak adja a kezére;
Ki szabad volt, rabul esik,
S mennél jobban törekedik,
Még több békó tekeredik a kezére.
| Ha már egyebet nem lelnek,
Vénasszonyokat rendelnek kerítőknek,
Akkor mér bízvást próbálni.
Ha illyeket tud találni hitetőknek;
Nehezebb pedig ezeknek
Megállni mesterségeknek;
Mint sok ezer pokolbeli ördögöknek.
| Sem kenyerét sem a borát,
Sem ebédjét sem vacsorát nem sajnálja.
Ád néki mindent eleget
Gondolja, hogy mindezeket megszolgálja,
Ha dolgában véget érhet,
Vagy kurafit kap vagy férjet,
És a gatya mellé férhet a szoknyája.
| Sokat hazud, sok színt mutat,
Gondol, forral titkos útat, mesterséget.
Összeveszt társot társával,
S abbul csinál ő magával egyességet.
Hét ördög telik magábúl,
Tüzet gerjeszt egy szikrábúl,
S magának tesz a prédábúl nyereséget.
| De ki tudná kitalálni?
Ki győzné előszámlálni sok fortélyát?
Igy a bolond az okosnak
Töri, s a tyuk a kakasnak a taréját.
A bölcs elmét fennakasztja
A kurva; gonddal fárasztja
A szemest, és leragasztja szemhéját.
| Aki azért e tüzektül
Tart, jobb magát az illyektül ha megója,
Ne légyen Kupidó bakja,
Ha őtet a Vénus vakja megcsókolja.
Játsszon ugyan de szemesen,
Ugyhogy vakká ne lehessen,
De visszacsalja jelessen, ki megcsalja.