# Péczeli József
Farkas, kutya*

Egy éh farkas, kinek borzadt minden szőre,
| Prédáját keresni méne egy erdőre,
Hol akadt csakhamar egy kövér kutyára,
| S szinte megrepdesett kívánt látására;
De félt belékapni, ámbár folyt a nyála,
| Tartván, hogy a kutya erősebb lesz nála.
Valóban a vívás lett volna kétséges;
| Mert a komondor volt izmos, egészséges.
Inkább kívánt tehát beszédbe eredni,
| Mintsem bizonytalan harcba keveredni.
Kérdi: Mit keressz itt? mit vársz? mit reménylesz?
| Oh te boldog állat, ki eképpen fénylesz!
Mondd meg kérlek, nekem, hogy élsz, s ki tart téged,
| Hogy ily szép kövér vagy s ily friss egészséged?
A kutya azt mondja, hogy heverésére
| Tartják őtet, s nincsen gondja élésére,
Hogy vetnek elébe néha zsíros csontot,
| Néha húst, kenyeret, hol egy, hol két fontot.
A farkas azt mondja: Szeretnék úgy élni,
| Az éhenhalástól nem kéne úgy félni.
Ha tetszik – mond az eb – az könnyen meglehet,
| Az, aki engem tart, véled is jót tehet.
Velem együtt nála ezt fogod csinálni:
| Gondod lesz a házra, s előtte fogsz hálni;
Éjjel ki fogsz űzni minden tolvajokat,
| Nappal a zsidókat s holmi koldusokat;
Megismered őket rongyukról s botjukról.
| A plundrát éltemben lehúztam már sokról.
Ha csak az a dolog, örömest elmegyek –
| Mond a farkas – csak, hogy mint te, boldog legyek.
Mennyivel könnyebb lesz nekem ott vigyázni,
| Mint itt az erdőben éhezni és fázni.
Most itten szenvedek hideget s meleget,
| Mégis alig eszem tíz hétben eleget.
Öröm könnye csordult a farkas szeméből
| Hogy így szabadult ki az éhség helyéből.
Jó messze mentek már, amikor sokára
| Néz egyszer a farkas a kutya nyakára:
Mi az oka – kérdi – hogy ott nincsen szőröd?
| Talán valamikor sebes volt a bőröd?
Nem – felel a kutya – hanem láncra tesznek
| Néha, de estvére mindenkor levesznek:
De az éppen semmi, mert így egész éjjel,
| Fel s alá járkálok és futkosok széjjel.
Semmi? – mond a farkas – de az a veleje:
| A szabadság minden jónak a kutfeje.
Menj el, nem akarok többé veled menni,
| Nem kell a jó élet, ha láncon kell lenni.
Nincsen szebb és drágább kincs a szabadságnál,
| Jobb ez a gyémántnál s minden gazdagságnál.