# Faludi Ferenc
Hatodik ekloga. A kesergő pásztorok*

MOERIS
Pásztor, kinek fonyod szirmos ostorodat?
Vedd elő telekes téli bocskorodat,
| Más szelek fújnak most, lemosták nevünket,
| Feltúrták, elhányták kevés mindenünket.
Se nyájunk, se erdőnk, ahol legeltessünk.
Nincs gúnyónk, hajlékunk ahol telelhessünk.
| Eltiltotta a Pán, Pán kivetkőztetett,
| A vak szerencsének balszárnyára vetett.
MOPSUS
Hallottam, nem hittem, vajon ki hihette,
Aki reménységét váltig le nem tette?
| Szaporodik csudám, szaporodik gondom,
| Nem tudom, vétek-e, nem-e, ha kimondom:
| Pán haragja vége, fogyta életemnek.
MOERIS
Lézzegünk, bujdosunk, se szelünk, se partunk,
Azt sem tudjuk: mihez, azt sem: merre tartsunk.
| Ily keserves ügyünk bár özönt fakasszon,
| Bár tengert árasszon, nincsen benne haszon.
Már azt is elhiszem: szántó vizen arat,
Bárány farkast kerget, a nyúl ver agarat,
| A tél rózsákat hoz, a nyár kemény jeget,
| A mord éjszaki szél izzasztó meleget.
| Métely juhnak, dér virágnak,
| Horog halnak, tőr madárnak,
| Darázs méhnek, aszal rétnek:
| Pán haragja vége, fogyta életemnek.
MOERIS
Pásztorok esetin sírtak kis virágok,
Búsultak, fonnyadtak szép zöldellő ágok,
| Egymásra borulván sírtak a napaeák,
| Fákkal élő-haló dryades szűz nimfák.
Magos sugár fáknak lecsüggött tetejek,
S mint tőlök kitellett, szomorkodott fejek,
| Nevezetes vizek fenekig apadtak,
| Erdő, mező, berek, fű, fa elhervadtak.
MOPSUS
Daphnis megint kővé válna ha most élne,
Élő pásztorokkal ő meg nem cserélne,
| Sebesedne szíve erdők pusztulásin,
| Legelő hegyeknek szörnyű változásin.
| Pán haragja vége fogyta életemnek.
MOERIS
Pán alatt (úgy hallik) nem szolgált az idő,
Gyümölcstelen, meddő vala az esztendő.
| A gazdák is vallják: vékonyan maradtak,
| Többet vetettek be, hogysem learattak.
MOPSUS
A Pán botja alatt a nyáj hullott, veszett,
Rosszul bírta magát, egyvelesleg esett,
| Sok eltévelyedett, ó be keserves kár,
| Ó be gonosz idők! de nincs haszna immár.
A hegyek szentségi tőlünk elköltöztek,
Szomorú arcával tőlünk bucsut vettek.
| Elkölt hírek, nevek, fényes böcsületek,
| Számakra elrendelt régi tiszteletek.
| Pán haragja vége-fogyta életemnek.
MENALCAS
Tarka hírrel jöttem, a Pánt eltemették,
Az új Pánt víg szóval székébe ültették,
| Kulcsos városokban már fennyen hirlelik,
| A folyó posták is pofássan kürtelik.
Fele neve Pius, felét elragadta,
Ki nagy szél fújt akkor, fülem nem hallhatta,
| Pánnak termett, mondják, égig magasztalják.
| Hogy onnan adatott, mindnyájan azt vallják.
Okos, igaz, bátor, nyája megőrzője,
Ellenkezőinek erős ellenzője,
| Farkas gyapjat nem rúg ő pálcája alatt,
| Ment lészen mellette öreg s apró falat.
Nyáját és pásztorit előkeresteti,
Tátva hagyott aklát megint betéteti,
| Tágas legelőhelyt ád a juhászoknak,
| Jussát, igazságát megszerzi azoknak.
Feltámad meginten a pásztorok napja,
Ami dicső névnek elborult csillagja,
| Fogyott seregének kiterül zászlója,
| Napkeletrül nyugtig forog lobogója.
MOPSUS
Érzi már az erdő, kifakad zöldsége,
Felvont sátorinak színlik ékessége,
| Futnak a patakok, csörögnek, vidulnak,
| Hegy, völgy, sziget, liget szépen megújulnak.
| Thymfű juhnak, nap virágnak,
| Friss víz halnak, társ madárnak,
| Fű-kert méhnek, eső rétnek:
| A kegyes és jó Pán élte életemnek.
MOERIS
Éljen, vigasztaljon a Pán mindnyájunkat,
Gyöjtse, szaporítsa elosztott nyájunkat.
MOPSUS
Én már hitten hiszem, megváltja sorsomat,
Azért végig fonyom szirmos ostoromat.