Scit se peregrinam… – Tudja az igazság, hogy zarándok ő a földön, idegenek között van, könnyen talál ellenségeket. Egyet akar, hogy ne kárhoztassák tudatlanságból. De nem akarják hallani azt, mit ha meghallanának, nem ítélhetnének el: inkább meghallgatatlanul akarják elvetni az igazságot. Semmi sem igazságtalanabb dolog, mintha az emberek gyűlölik azt, amit nem ismernek, még akkor is, ha az a dolog megérdemli a gyűlöletet; mert akkor, ha már tudja, hogy megérdemli-e. Ha értékét nem ismerik, nincs igazságos mentsége a gyűlöletnek. Mihelyt megszűnik a tudatlanságuk, meg fog szűnni gyűlöletük is. Csak az emberi felületesség riad itt vissza: Minthogy már gyűlölik, inkább nem akarja megismerni. Úgyannyira, hogy amit nem ismernek, előzetesen ítélik el, mert ha ismernék, nem gyűlölhetnék. Mennyivel inkább mondta Anacharsis ezekre, hogy az oktalanok ítélnek az okosokról, mint ahogy azt mondta, hogy a zenetudatlanok a zeneértőkről.