318 A magyar ipari fejlődést – még a modern gyáripar kialakulása utáni évtizedekben is – a kézműipar túlsúlya jellemezte. Ezen belül is a falusi-mezővárosi parasztság szükségleteit kielégítő iparágak, ill. mesterségek (fazekas, asztalos, kovács, varga, csizmadia, szabó stb.) voltak a legfontosabbak. Ezek meglehetősen hagyományos keretek között éltek és dolgoztak: céhekbe tömörültek, a tanulóévek egy részét vándorlással töltötték és mestervizsga letétele után kapták meg az ipart stb.; csak egy 1872-es törvény szüntette meg e céheket. E hagyományos kisiparok elsősorban a parasztság ízléséhez igazodtak, sőt utánpótlásuk egy részét is azok soraiból szerezték, így termékeiket (különféle cserépedények, bútorok, ruhadarabok stb.) a néprajztudomány minden további nélkül a népművészet körébe utalta, ellenben szellemi termékeikről (rigmusok, dalok, szokások stb.) már nem alakult ki ilyen egységes álláspont, sőt az értékelésük sem volt olyan kedvező. A céhek révén ugyanis kisiparosságunk ugyanúgy tartós német hatás alá került, mint bányászságunk és később nagyipari munkásságunk is. A kisiparosság különben is egyik állandó közvetítője volt a félnépi, irodalmi alkotásoknak, sokszor maga is tollat ragadva, továbbá a népies műzenének is.

Mindennek megfelelően a kisiparosság szóbeli költészete jellemzően félnépi és ugyanakkor meglehetősen összetett. Az önálló dalcsoportnak vehető vándordalok részben a bujdosóénekek hatását tükrözik, részben céhes német befolyást mutatnak. A céhélet rigmusai rendszerint vőfélyrigmusokból vannak átalakítva; az egymás bosszantását szolgáló mesterségcsúfolók általában diákos eredetűek, míg a mesterségdicsérők, továbbá a mulatónóták egy része katonadalokból van átalakítva; az egyes foglalkozásokhoz fűződő dalok többsége voltaképpen tréfás, mulatós, hetykélkedő jellegű szerelmi dal, ezeknek is megvannak közvetlen paraszti megfelelőik vagy párhuzamaik.

Az iparosdalok éppúgy csak általában szólnak a mesterségek jellemzőiről, mint más foglalkozási dalok is; legfeljebb néhány rigmusból, panaszdalból, esetleg még szerelmi dalból tudunk meg valamivel többet, bővebbet. (Ez utóbbiak egy részét több foglalkozási ág is felhasználja saját céljaira.) A kisipari munkásság öntudatosabb rétegének sztrájk- és mozgalmi dalai átvezetnek bennünket a munkásdalokhoz. Kevés azonban a mester és a segédei, inasai közötti ellentétekről szóló, a munkásmozgalom kialakulása előtt keletkezett osztálytudatos dal. Maguknak a mestereknek dalai, rigmusai és feliratai (pl. a butéliaversek) pedig természetesen inkább vidám élethangulatot tükröznek.

E céhes iparosdalok gyűjtését is nagyon elhanyagoltuk, az eddigi összkép szerfelett hiányos és további munkára sarkall.