### 29

# [Fúdd el, jó szél, fúdd el …]

Fúdd el, jó szél, fúdd el
Hosszú útnak porát;
Gyenge szívem búját
Keskeny pallón átal.
Fúdd bé füzes közé,
– Ott az én édesem –
Fúdd bé kebelébe,
Hogy szálljon szívére!
S ott haljon meg véle!
Mégse haljon szegény,
Hadd éljen kedvére;
Hadd éljen kedvére!
Mert én is úgy élek,
Mint Isten engedte;
Mert én is úgy élek,
Mint Isten engedte.
Az idegen földön
Olyan beteg vagyok;
Szomszédim házáig
Elig elámbolygok!
Szomszédim azt mondták:
Talán meg is halok?
Én is azt gondolom,
Meg sem is maradok.61
Lécped (Moldva)