Előszó Ajánlás Versek: 1. Kunyhó 2. Az a tavasz... 3. Rókatánc 4. Cirkuszország 5. A rókaarcú Érdek 6. A szívemből a hidak... 7. Árokparti tűnődés 8. Túlpart 9. Az Ördög Országa 10. Azt, hogy mi fáj... 11. Fényképek, Apámnál 12. Különös esték 13. Balatoni alkony 14. Egy-egy fa... 15. Borsószem Királykisasszony (Szegedi Katalin képeihez) 16. Évszakok álma (Böszörményi Zoltánnak) 17. A végponton 18. Ördögi kör 19. Lola Úrnő kedvence (Szegedi Katalin művéhez) 20. Kalászok (Kaskötő Istvánnak) 21. Magyarul 22. Mindenben 23. Fehér ingek 24. Az eső mindig szép volt 25. Esti hold 26. Én már a nyárba vágyom át... 27. Az erdő legmélye 28. Miről beszéljünk? (Apámnak) 29. Ellenpontok 30. Mértani formák 31. Álomgépek 32. A kikötő 33. Karácsonyi fények (L. Csépányi Katalinnak) 34. Kárpátalja csillaga 35. Kharón ladikja 36. Pünkösdirózsák 37. Azt kutatom... 38. Ötvenhat 39. Október álma 40. Menekülés 41. A Költészet Napjára, 2007-ben 42. A nyár közel jött... (Németh Dezsőnek) 43. Miként lett ősz? 44. Őszi utak 45. Elégő utak (Németh Dezsőnek) 46. Biológia 47. Padlás 48. Látszat-szabadság 49. Utazom 50. Idő A szerzőről Impresszum | Előszó A szerző előszava Én már a nyárba vágyom át... c. netkötetéhez Ez a netkötet az előzőnek, A Szépség Csillagá-nak (aszepsegcsillaga.uw.hu) folytatása. Benne ugyanaz a szomorúság, ami az előzőben, mert ugyanaz a barangolás folytatódhatott csak, ugyanabban a Látszat-országban. Úgy gondolom: e kötet verseiből sem olvasható ki dicséret a közélet felszínén nyüzsgő "önérdek-emberkéknek" és hasonlóképpen az irántuk (egyik vagy másik táborban) lelkesedő, a társadalom alacsony erkölcsi színvonalát elfogadó tömegeknek sem. Becsületesen gondolkodónak nem nehéz felismerni, hogy még a jelenleg megválaszolhatatlan "filozófiai" kérdésekre is álszent "kalmár választ" alkotnak és hirdetnek azok, akik - mint oly sok évszázadon keresztül eddig is! - az emberek hitéből (pontosabban: tudatlanságából) is hasznot húznak. Nem tagadom: e verseket (mint A Szépség Csillagá-ban levőket) csak azoknak írtam, akik még képesek becsületesen gondolkodni (mert tenni ők sem tehetnek e társadalom jobbá tételéért szinte semmit), bármily kevesen vannak is ma a nagyvilágban, valamint e múltjából, jelenéből tanulni képtelen kis országban. Budapest, 2007 október 1-én. Lelkes Miklós ********************************* A szerző előszava A Szépség Csillaga c. netkötetéhez Fiatalon azt hittem: szépirodalmat írni élvezet, akkor többnyire az is volt. Az idő múlásával ez az élvezet számomra egyre inkább szükséges szomorúsággá lett: meneküléssé. Mégis: az lehet a legrosszabb, amikor már menekülésre sem képes az ember. Nem tudom, hogy mennyire boldog, vagy legalábbis elégedett az, akit nem kényszerít menekülésre a társadalom. Az én "költői" menekülésemben azonban nem csupán fájdalom van, hanem egy-egy felejthetetlenül gyönyörű pillanat is: kék katángvirágokból tündérrét selyme szövődik, égigérő fák mutatják meg történelmi gyökereiket, holdarc kedveskedik fényével, és le-leszáll a Földre, együtt álmodni a menekülőkkel, a Szépség és Jóság Istene: Csillagisten. A becsületesen gondolkodót meghökkenti az az önzés, erőszak, gonoszság, amely az emberiség múltjában, jelenében volt, van, és kétségkívül lesz is a belátható jövőben. Nem kevésbé meglepő azonban az a sok álszent, gyakran igen primitív képmutatás, hazugság, amellyel mindezeket indokolni, palástolni, sőt, a tisztesség glóriájával övezni próbálják tisztességtelenül azok, akiknek ez az érdeke. Ez a megtévesztés korunkban majdnem olyan sikeres, mint a múltban, csak a megtévesztés módszerei finomodtak valamelyest. Verseim nem utóbbiak, a megtévesztők részére írtam, hanem elsősorban a hozzám hasonló menekülőknek. Az emberiség, az ember bajainak forrása azonban nem csupán a humánus elveket semmibevevő társadalom, hanem azok a megválaszolhatatlan "filozófiai" kérdések is, melyek a léttel, elmúlással kapcsolatosak, és amelyekre nem adható válasz. A nagyobb baj, hogy, a fentebb említett társadalmi bajokkal összefüggésben, a becsületes "nem tudom" helyett, ezekre is válasz születik: rossz, antihumánus válasz. Budapest, 2005 július 22-én Lelkes Miklós
2008. © A honlapot az Irodalmi Rádió készítette: www.irodalmiradio.hu