Előszó Ajánlás Versek: 1. Kunyhó 2. Az a tavasz... 3. Rókatánc 4. Cirkuszország 5. A rókaarcú Érdek 6. A szívemből a hidak... 7. Árokparti tűnődés 8. Túlpart 9. Az Ördög Országa 10. Azt, hogy mi fáj... 11. Fényképek, Apámnál 12. Különös esték 13. Balatoni alkony 14. Egy-egy fa... 15. Borsószem Királykisasszony (Szegedi Katalin képeihez) 16. Évszakok álma (Böszörményi Zoltánnak) 17. A végponton 18. Ördögi kör 19. Lola Úrnő kedvence (Szegedi Katalin művéhez) 20. Kalászok (Kaskötő Istvánnak) 21. Magyarul 22. Mindenben 23. Fehér ingek 24. Az eső mindig szép volt 25. Esti hold 26. Én már a nyárba vágyom át... 27. Az erdő legmélye 28. Miről beszéljünk? (Apámnak) 29. Ellenpontok 30. Mértani formák 31. Álomgépek 32. A kikötő 33. Karácsonyi fények (L. Csépányi Katalinnak) 34. Kárpátalja csillaga 35. Kharón ladikja 36. Pünkösdirózsák 37. Azt kutatom... 38. Ötvenhat 39. Október álma 40. Menekülés 41. A Költészet Napjára, 2007-ben 42. A nyár közel jött... (Németh Dezsőnek) 43. Miként lett ősz? 44. Őszi utak 45. Elégő utak (Németh Dezsőnek) 46. Biológia 47. Padlás 48. Látszat-szabadság 49. Utazom 50. Idő A szerzőről Impresszum | Én már a nyárba vágyom át... Én már a nyárba vágyom át, a kéknek fehér álmába, melyen átragyog a fecskeszó, s virág színhallgatásán hajóznak piros fénypillanatok. Én már a nyárba vágyom át, varázsló nagy szemekbe, melyekben kékfehér párnán a Csend, s csend lesz a fecskeszó is: gyönyörű Csend csengőn a szívig ér. Én már a nyárba vágyom át, az ember talán mindig vágyott, hogy kék szavak altassák el, míg lobban, leng a szélben pirosvitorlás virágpillanat. Ó, Nyár, Te Nincsek közös kincse, éke, Ígéret, míg vágykönnycsepp dalba fog! A szín-hajókon minden elhajózik, Te is, Szépség, megújulón halott. Mégis a nyárba vágyom át, e Nincs-be. Kék körülfog, fehér álomhoz ér. ...és mondd: álmodik majd a fehér kéket, vagy kék álmodja tovább, hogy fehér? Én már a nyárba vágyom át, bújócska- kertek közé, ahol gyümölcs terem, és cseng a Csend, bűvöl seholsincs Éden, s felhő-utakra néző Végtelen. Én már a nyárba vágyom át. Hiába. Gömbölyű könnycsepp hull. Alkonyi szó int már szívemnek, vérnek, végtelennek, - s Neked, Játék, piros sziromhajó.
2008. © A honlapot az Irodalmi Rádió készítette: www.irodalmiradio.hu