Előszó Ajánlás Versek: 1. Kunyhó 2. Az a tavasz... 3. Rókatánc 4. Cirkuszország 5. A rókaarcú Érdek 6. A szívemből a hidak... 7. Árokparti tűnődés 8. Túlpart 9. Az Ördög Országa 10. Azt, hogy mi fáj... 11. Fényképek, Apámnál 12. Különös esték 13. Balatoni alkony 14. Egy-egy fa... 15. Borsószem Királykisasszony (Szegedi Katalin képeihez) 16. Évszakok álma (Böszörményi Zoltánnak) 17. A végponton 18. Ördögi kör 19. Lola Úrnő kedvence (Szegedi Katalin művéhez) 20. Kalászok (Kaskötő Istvánnak) 21. Magyarul 22. Mindenben 23. Fehér ingek 24. Az eső mindig szép volt 25. Esti hold 26. Én már a nyárba vágyom át... 27. Az erdő legmélye 28. Miről beszéljünk? (Apámnak) 29. Ellenpontok 30. Mértani formák 31. Álomgépek 32. A kikötő 33. Karácsonyi fények (L. Csépányi Katalinnak) 34. Kárpátalja csillaga 35. Kharón ladikja 36. Pünkösdirózsák 37. Azt kutatom... 38. Ötvenhat 39. Október álma 40. Menekülés 41. A Költészet Napjára, 2007-ben 42. A nyár közel jött... (Németh Dezsőnek) 43. Miként lett ősz? 44. Őszi utak 45. Elégő utak (Németh Dezsőnek) 46. Biológia 47. Padlás 48. Látszat-szabadság 49. Utazom 50. Idő A szerzőről Impresszum | Fényképek, Apámnál Múlt fények az asztalra folynak. A kávéscsészén barna pötty. Válogatunk nagy albumokból, matatunk volt-képek között. Minden emlék, tudom, veszélyes, lehet bár édenkerti szép, mindből mi ránknéz: szomorúság, megérthetetlen messzeség. Ezt én - tudom. Apám is sejti, habár nem mindig. Hallgatok arról miért sírnak a sírok: nincs bennük a képzelt halott. Múlt fények az asztalra folynak, s a Nagy Tavon volt-víz remeg. Vágy- és öröm-vitorlák szállnak szeles-szabadban: gyermekek. Álmos árnyékok elhevernek. Anyánk kiált: "Kész az ebéd!", s csak égeti a nyár a kékre a rózsák sziromlevelét... Öcsém nevet. Libák zajongnak, s továbbfutnak a múltba, el, és hull a szárnyas-részegítő lila tintás, érett eper. Minek tagadjam? Minden fáj most: volt-virág, volt vágy-kikötő, Idő, amely végzett Anyámmal, vér vitte Tűz, vérző Idő. Fáj a Hegy, melynek sziklacsúcsa felemelt: nézzünk Csillagot! Ma hány csillag ragyogást mímel, de nem ragyog, - egy sem ragyog! Múlt fények az asztalra folynak. Kávé, cukor, abrosz, talány. Édes cukor, keserű rejtély darázsdal-ízek asztalán... Az albumok mind becsukódnak. Szétfolyt fények közt hallgatunk. Árnyéksötétek eltemették volt-vágyunk, múltunk, Csillagunk...
2008. © A honlapot az Irodalmi Rádió készítette: www.irodalmiradio.hu