Előszó Ajánlás Versek: 1. Kunyhó 2. Az a tavasz... 3. Rókatánc 4. Cirkuszország 5. A rókaarcú Érdek 6. A szívemből a hidak... 7. Árokparti tűnődés 8. Túlpart 9. Az Ördög Országa 10. Azt, hogy mi fáj... 11. Fényképek, Apámnál 12. Különös esték 13. Balatoni alkony 14. Egy-egy fa... 15. Borsószem Királykisasszony (Szegedi Katalin képeihez) 16. Évszakok álma (Böszörményi Zoltánnak) 17. A végponton 18. Ördögi kör 19. Lola Úrnő kedvence (Szegedi Katalin művéhez) 20. Kalászok (Kaskötő Istvánnak) 21. Magyarul 22. Mindenben 23. Fehér ingek 24. Az eső mindig szép volt 25. Esti hold 26. Én már a nyárba vágyom át... 27. Az erdő legmélye 28. Miről beszéljünk? (Apámnak) 29. Ellenpontok 30. Mértani formák 31. Álomgépek 32. A kikötő 33. Karácsonyi fények (L. Csépányi Katalinnak) 34. Kárpátalja csillaga 35. Kharón ladikja 36. Pünkösdirózsák 37. Azt kutatom... 38. Ötvenhat 39. Október álma 40. Menekülés 41. A Költészet Napjára, 2007-ben 42. A nyár közel jött... (Németh Dezsőnek) 43. Miként lett ősz? 44. Őszi utak 45. Elégő utak (Németh Dezsőnek) 46. Biológia 47. Padlás 48. Látszat-szabadság 49. Utazom 50. Idő A szerzőről Impresszum | Október álma Október volt, fellobogtak a fákon fénysötétben nyugtalan levelek. Készülődtél zavaros-lelkű álom, de rejtetted még fegyvereidet. Október álma, ötvenhatos álom! Én csak színigaz álmod mondhatom (míg tankot rajzol Samu Bácsis kézzel a kisiskolás: "Szent Forradalom!"). Ki gondolkodik (node becsülettel!) annak az álmod rejtély nem lehet. Átlát, mint én egykor (egyetemista) álszent szavakat, ravasz tetteket. Volt álomrész, mely szép, vágy, hogy a Csillag, amit hirdetett, méltón az legyen: Szépség szabad, újult-piros színével, meggyőzéssel győzzön a szíveken... ...de hamarosan már egy másik álom élt és akasztott és gyűlölt a szó (letagadni nem lehet: ott a fénykép, - de sunyi módon elhallgatható!). S ki szónokolt uszító jelszavakkal, s tankoknak hajszolt pesti srácokat, nem bűnös, mondd? Szerinted nem?! No akkor ne is szólj hozzám, megvetem szavad! Október álma örvénylett. A szennyet felkavarta. Kinyílt ördögi kéz, - és hát hogy abban mennyi minden ott volt! A nemzetszégyen lovastengerész eszméje is (van, aki, persze, ennek szobrot kíván ma is, nosztalgiák hangos iá!-i oly messzire zengnek, s tehetik: győztél, Október-világ!), s zöld szín, nem éppen Ámor szép nyilával, szintén ott volt (másképp nem is lehet: mindig akadnak, akik úgy imádják a riogató rémkereszteket, s mindig akad, aki a gyilkosokkal összekacsint hatalom-éhesen, - meg sem tudnád számolni, Látszatország, olyan sok múltadban a becstelen!). Megyek a rozsdás, csüggedt fák alatt és a furcsákon szomorún nevetek. Óvodásnép játszik "Szent Forradalmat". Buzgón gyártják felül a szenteket. S nem csak gyártják, - de milyen primitíven! Samu Úr képén intelem ragyog: "Hirdessétek büszkén: gondolkozhattok, - de közben nehogy gondolkozzatok!" Kik kandikálnak ki Samu zsebéből? A jobb se jobb, - és mitől bal a bal? Ne gondolkozz ezen, te Látszatország, - azt kövesd csak, mit vakságod sugall! Ám értetek könnyet ejtek, ti srácok, őszi álomban bátran haltatok. Tizenévesen, ó, dehogy tudtátok az igazat, bűnös ártatlanok! Előttem, persze, ők is sorakoznak, akik tőletek fekete hazát kaptak, s miként Ti, úgy lettek halottak: csillagdíszes, elesett katonák. Én értük most szintén könnycseppet ejtek, ha rosszallja is e látszat-haza. Október Álmát, ki érti, megérti: hamis a jelen aranycsillaga, zászlóerdeje és hordóbeszéde. Rossz tettekkel teli e rossz világ, bármint tagadja aranyborjús népe, s bármint zengnek ünnep-litániák. Persze, igaz, olykor megmosolyogtat a képernyőn a sok kaméleon. Hiány belőlük nálad, Látszatország, nem volt soha (akár e Földgolyón)!
2008. © A honlapot az Irodalmi Rádió készítette: www.irodalmiradio.hu