Előszó Ajánlás Versek: 1. Kunyhó 2. Az a tavasz... 3. Rókatánc 4. Cirkuszország 5. A rókaarcú Érdek 6. A szívemből a hidak... 7. Árokparti tűnődés 8. Túlpart 9. Az Ördög Országa 10. Azt, hogy mi fáj... 11. Fényképek, Apámnál 12. Különös esték 13. Balatoni alkony 14. Egy-egy fa... 15. Borsószem Királykisasszony (Szegedi Katalin képeihez) 16. Évszakok álma (Böszörményi Zoltánnak) 17. A végponton 18. Ördögi kör 19. Lola Úrnő kedvence (Szegedi Katalin művéhez) 20. Kalászok (Kaskötő Istvánnak) 21. Magyarul 22. Mindenben 23. Fehér ingek 24. Az eső mindig szép volt 25. Esti hold 26. Én már a nyárba vágyom át... 27. Az erdő legmélye 28. Miről beszéljünk? (Apámnak) 29. Ellenpontok 30. Mértani formák 31. Álomgépek 32. A kikötő 33. Karácsonyi fények (L. Csépányi Katalinnak) 34. Kárpátalja csillaga 35. Kharón ladikja 36. Pünkösdirózsák 37. Azt kutatom... 38. Ötvenhat 39. Október álma 40. Menekülés 41. A Költészet Napjára, 2007-ben 42. A nyár közel jött... (Németh Dezsőnek) 43. Miként lett ősz? 44. Őszi utak 45. Elégő utak (Németh Dezsőnek) 46. Biológia 47. Padlás 48. Látszat-szabadság 49. Utazom 50. Idő A szerzőről Impresszum | . Pünkösdirózsák Gömbölyű bimbók, szépséget ígérők, pirost kibontók, - hol van a világ? ...és hol van Ő, Anyám, aki e rózsát úgy imádta piros életen át? Apám hiszi, hogy megtartja az emlék Anyámat, s amíg nem felejtik el él valahogy...fényképeken, szívekben, tükör-bújócskák rejtelmeiben, hulló szavakban, az elvárt virágban, árnyékot adó lángban, mely Időt képzel magának, s hunyorgón világít szikra-percnek szobányi temetőt. Apám bölcs, mégis, mint megannyi bölcset, őt is a bánat szégyeníti meg, s lehet, hogy holnap engem is, ki tudtam eggyéötvözni értelmet s szívet. Hol van Anyám? Én még tőled se kérdem túl komolyan, piros bimbójú Szép, Pünkösdirózsa, Anyám szív-virága, míg nézem szirmod elvérző színét. Felelet sok van, ámde egy se válasz. Mind gyúl, ellobban, mint a fecskeszó föld-ég-víz titkot védő, végtelen nagy pajzsán, mert köztük egyik sem való. Nagy Ég-ablakban Anyám újra látom. Pünkösdirózsa bont ki éneket egy-egy virágán, s a bimbókon másutt harmatgyöngyök dúdolnak, fénylenek. Az Ég-ablakban Anyám gyönyörűszép. Tavasz-szavában kedves nyármeleg. ...de volt úgy: szava villant, éle sebzett. Szenvedéllyel gyűlölt és szeretett. Egyszer talán majd verset írok Róla, nem magamnak vagy másnak: Senkinek, a Nincsnek, aki bús, könnycseppes isten - és kigúnyoljál látszat-istenek.
2008. © A honlapot az Irodalmi Rádió készítette: www.irodalmiradio.hu