Az a feltevés, hogy a közmondások legtöbbször valamely régi költeménynek egy-egy sorát alkották, s abból maradtak fent, illetve hogy ez magyarázza ritmusos voltukat, nem állja meg a helyét. Az a valószínű, amit Négyesy László mond Magyar vers c. munkájában (Bp. 1898. 29. l.), hogy ti. a szólások, közmondások többnyire „egyetlen sorból álló versek”. Verses mivoltukat pedig az magyarázza, hogy a közönséges folyóbeszéd is bizonyos szabályos taglalásra törekszik (hisz csak jól tagolt beszédet tudunk első hallásra könnyen megérteni), sőt kész versritmusú egységeket is befogad magába. Ritmusos szólásainkat is – amint Horváth János mondja – „közmagyar ritmusérzék hömpölygette sajátjává időjártával”. (Versritmusú szólások a kötetlen beszédben. MNyTK. 100. sz. Bp. 1958. 5. l.; de e kérdésre nézve l, az egész tanulmányt.)