Ez a megállapítás a felsorolt szavak eredetére vonatkozólag nem állja meg a helyét. A koppan-féle alakok ugyanis az újabbak, s a kopog-félék a régebbiek. Ezt igazolja az a körülmény, hogy a mozzanatos -n képző előtti magánhangzó (az a) nyíltabb (alacsonyabb nyelvállással képzett magánhangzó), ennélfogva későbbi, mint a gyakorító -g képző előtti o, ezenkívül a koppan-félékben a szóközépi mássalhangzó ikerítődése (hosszúvá válása) is későbbi keletű. (Vö. D. Bartha Katalin: A magyar szóképzés története. EMNyF. Bp. 1958. 25–30, 35. l.)