E szavak nagy része csak a tájnyelvekben élő, egyébként stilisztikai szempontból igen kifejező, jobbára hangutánzó, hangfestő szó. A megfelelő stílusrétegben való használatuk nem helyteleníthető. A kevésbé ismert szavak jelentése a következő: gullyog – vö. gujul ‚szakadozva beszél’ (MTsz.); ergelőtye ‚buta, fajankó’ (NySz.); áhi ‚tátott szájú, hülye, bamba, élhetetlen’ (MTsz.); kótyonfitty 1. ‚hitvány ember v. dolog’; 2. ‚balga, féleszű’ (uo.); kócipór ‚semmirevaló, haszontalan ember’ (uo.); kozi-bozi – a pontos jelentését nem sikerült felderíteni; csig-big ‚törpe, púpos, horgaslábú ember’ (Kriza János: Erdélyi Tájszótár, é. és h. n.); kákom-bák ‚ákombákom’ (MTsz.); bunna – gúnyoló és csúfolódó szó (EtSz.); buszmáta ‚bárgyú, buta’ (MTsz.); lajhó ‚lomha, tunya’ (uo.); pelle-pőtye – első része talán a pëllëget ‚híresztel’ alapszavával, második része a pőtye ‚lisztpép’ szóval függ össze (uo.); csentem-pere – gúnyoló és csúfolódó szó (EtSz.).