A Magyar Nyelv Értelmező Szótára (Bp. 1959-től) szerint a hajol~hajlik esetében az ikes és az iktelen alak egyformán használatos, a (meg)jelenikhez képest ritkább a (meg)jelen, és szintén ritka a tűn a tűnikhez viszonyítva. A bán és a bánik viszont két külön ige (bán vmit~bánik vkivel stb.), s jóllehet az áldoz~áldozik esetében is gyakoribb az áldoz forma, az egyik alakváltozathoz gyakran meghatározott jelentés kapcsolódott (pl. vmit áldoz vkiért, vmiért áldozik‚ az oltári szentséget magához veszi’).