A felsorolt szavak közül a kevésbé ismertek jelentése a következő: bű – eredeti jelentése: ‚varázslat, mágia’, de csak származékokban s összetételekben használatos: bűvös, bűbáj stb., nyelvújítási alkotás a bűvész, bűvészet, bűverő, bűvkör stb.; bitor ‚idegen tulajdont erőszakkal, jogtalanul birtokló; csalogány, csattogány ‚fülemüle’; hangász ‚zenész’; korány ‚hajnali, reggeli idő’; nemtő, ‚védőangyal, védőszellem’; reg ‚reggel’; repkény ‚növényféleség (glechoma)’; tömkeleg – régi jelentése: ‚útvesztő (labirintus)’, újabb jelentése: (a tömeg szó hatására) ‚tömeg’; virány ‚viruló mező’; nyilvány ‚nyilvánosság’; merény ‚merészség’. Ezek a nyelvújítási szavak ma már jobbára elavultak.