Azon is lehetne vitatkozni, hogy a kellemdús hangzatosabb-e a kellemesnél, de az nem kétséges, hogy – mivel az előbbi sem fejez ki mást, mint az utóbbi, még árnyalatnyilag sem – csak az utóbbit fogadhatjuk el helyesnek, bár megjegyezzük, hogy az ehhez hasonló ún. jelöletlen határozós összetételeket már nem üldözzük. Az is igaz viszont, hogy a kellemdús-félék ma régies, ódon hatást keltenek, a múlt század negyvenes éveinek irodalmi stílusát idézik. Ugyanez a megállapítás vonatkozik a gyönyörteljes ~ gyönyörű szavakra is. (L. a 217. és 409. sz. jegyzetet is.)