Az itt felsorolt mondatok valójában nem hibásak. Az értelmetlenségnek minősített szavak ugyanis egyrészt átvitt, megváltozott jelentésben szerepelnek (nagyot hall – már szinte valódi összetétellé vált; nyer ‚kap’, vö. büntetést elnyerni; van szerencsém értesíteni – ma már elavult udvariassági kifejezés, amelyben alig érezzük a ‚szerencse’ jelentést stb.), másrészt az egymásnak ellentmondó szavak más-más jellegű jelentésre vonatkoznak (pl. az olykor nagy időközöket jelent, a gyakran az előbbin belüli kis időközöket). Az utolsó mondat állítólag Podmaniczky intendáns mondása.