Burján Emil

Léthajó

© Burján Emil

TARTALOM

IDŐLAKAT
PATTAN
KOTTA
SZÓTAG
SZÉLMALOM
HASONLÓ
ÉLŐ
SZÚ
NÉHA
ÖSSZKÉP
SINCS
HUZAT
HORIZONT
TAM-TAM.
PERDÜL
VITAMIN
CSAKRA
FÚZIÓ
EGYÜTT
FELÉ
VÉGES
NÉMI
GÖRCS
PÁRBESZÉD
BÚJÓCSKA
REFLEX
PEZSGŐK
SZINKRON-CSÖND
MIHELYT
BÁR
CSONTOS
VAD
ÉGŐ
MÉR(L)EG
BALLADÁVÁ
OTT  MEG  ITT
KESERŰ
BALLADA
ÉH
XILOFON
TELJESSÉG
PITYPANGKÉNT
BARTÓK
TANYA
GYÓGYÍR
CIMBALOM
MŰVÉSZI DOROMBOLÁS
DUPLA
RÁM-RÁM
BELÜL
ANATÓMIÁK
MÁSKÉPP
KURUC
NEGATÍV
AKÁRMELYIK
FÉNYTITOK
LÉTHAJÓ
A MÁSIK
ÉLETFA
IZMUS
NOHA
HAMU
“VALAMI”
BELSŐ
EGY-EGY
SZÉLRÓZSÁS
ÚTVESZTŐ
RÖNTGENKÉP
KARDÉL
REKLÁM
KÉTLAKI
GÉPKOR
VESZTESÉG
JÖTT-MENT
ÉBREDÉS
LÁBNYOM
LÁTNOK
TRÓGERÉK
AKKOR
KARÓRA
HATÁSOK
RÖGTÖN
SZÓTLAN
HOGY-HOGY
EGY-EGY
HALMAZ
HAJLÉK
SZÁZ
SZÁZADELŐ
ZSONGÁS
FALÓ
KÓRUS
FORGÁCS
GÖMBVIRÁG
MOTÍVUM
KOPJAFÁNK
ÁLLAPOT
PERCNYI
DUBLŐR
JEL
NYUGALOM
FÁJÓ
KÉNE
HÚRBA
MESSZESÉGEK
GÖMBÖLYŰ
DIAGNÓZISAIM
MAR
KERET
LÁZÁLOM
NYUGATIBB

IDŐLAKAT
lélegzésem magamon át
“lebegtet” mint reményt a vágy
remény hitet / hit a csodát,
fenyegetést pártkatonák
*
sorsot nőnék ki / falakat
bolygót – amely időlakat
(2008-01-01)

PATTAN
.
két fülem nadir-zenit
tengelyére húrt feszít
.
legfelül és legalul
csöndre vet bogot a húr
.
csak alul és csak felül
hangol fényzenét az űr
.
bár közepe rám figyel
mint öröklét pattan el
(2008-01-10)

KOTTA
paplanom alatt
reklám álmokat
nem számítva csak
emberi tudat
mentes test marad
.
elemezzem-e
.
kotta és zene
néma szelleme
.
(2008-01-12)

SZÓTAG
                                                                        (Lászlóffy Aladárnak)
hegy-völgynyi súlyok inganak
magamba bújok porhavak
elől a kor nagy fáihoz
rajtunk a holnap átlapoz
.
hegy-völgyek / nagy és kisbetűk
agyunkban egész gyökerük
megannyi szótag aranyát
szívünk e kornak mossa át
.
(2008-01-16)

SZÉLMALOM
vén retinádra égetik
a látomást (a mostanit)
az önpusztító lázaid
kiragad a tekinteted
a látványból egy részletet
ami már nem kell senkinek
emészthetetlen álmokat
őrölne szélmalom-agyad
– a létet egy élet alatt –
(2008-01-20)

HASONLÓ
táj-otthonom lett
sok rám hasonló
/ az égen omlett /
/ tó medre korsó /
négy évszakom meg
gyümölcskoporsó
2008-01-26

ÉLŐ
mivel moccanni sem tudok
az alvás “műtött” állapot
vak tudatomhoz szíjazott
szerveim tükörállatok
ösztönös automaták
egy-egy élő tejútvilág
csillagközi harmóniát
kottázó hús-vér némaság
meteorként a csontomon
keresztülhúz a fájdalom
2008-01-27

SZÚ
meg-megborzongok a logikátlan
másodpercek kereszthuzatában
ám bevont vitorlám lelki szélcsend
és nem küldöz árbocom se vészjelt
léket a bárkám orrába szú rág
tolvajkulcsot reszel a hazugság
2008-02-01

NÉHA
vagyunk – tehát e vers
szavaival növelsz
rajtunk egy látomásnyit
amíg a rím irányít
vagyunk – tehát a sors
önbugyraiba vonz
vért lélegző szívünkkel
csak néha merülünk fel
2008-02-02

ÖSSZKÉP
forrósága dobban
rejtett járatokban
teremtés-titok forr
belső áramokból
* testünk hőerőgép *
borzalmas egy összkép
múltunk és jövőnk ég
hamvaszt az öröklét
2008-02-06

SINCS
visszafele fúj a szél
az avar csöndet zenél
senki sincs szemöldökök
védősáncai mögött
(most keresik a hazug
bácsik-nénik igazuk)
2008-02-08

HUZAT
végtelen tér súlya nyom
ez a gravitációm
gondolatom visszarúg
nem tejporzik a tejút
csillaghuzat hegedül
csupa szakadék az űr
fényidőfalaival
* sorsom tükreikbe hal *
2008-02-15

HORIZONT
.
önmagamba csomagol
elalvás előtt a kor
kettőnk kontrasztjaiból
horgol aurát a kór
lettem mint ő nekem is
bundájában a tövis
én – időzített tudat
ő – halálos indulat
most ha ébredek – kibont
és kifoszt a horizont –
csutakerdőm fekete
ködruhás kísértete
leng seholsincs szobraim
megásatlan hantjain
2008-02-18

TAM-TAM.
.
* oxigént dobog szét *
belülről piros rét
nap vöröse / rőt ég
élethossznyi körkép
kintről nézve néger
tam-tamot vezényel
domborzata székely
– rakétaszekérrel –
.
2008-02-21

PERDÜL
.
föléd hajolva álmodik
az égbolt arca ébredést
felhőzi csillámfényeit
hogy emlékeidet idézd
.
gyorsulva perdül a vidék
négy évszak már minden napod
jövőkhöz bújt múltad sötét
mint lelkileg a tolvajok
.
2008-02-25

VITAMIN
boldogság-harcmezős egészség
csatáit vívják szerveim
torzítja agyam fénytörését
a politika-vitamin
.
mert végtelenülő hazugság
spirálja motoz mindenütt
bejárhatom az összes utcát
sehol sem üdvözöl az üdv
2008-02-26

CSAKRA
.
kulcslyuknyi semmi fénybe zár
elalvó testem éghatár
barlangnyi csöndje figyeli
hogy bekopog-e valaki
/ vagy ezt is ő találja ki /
2008-02-27

FÚZIÓ
                                                                      (Málnássy Csaba emlékének)
szertegurult gyöngyatomok
altatják el a tudatot
emlékeire bontva és
a fúziójuk ébredés
emberré összerakva csak
izomnak érzem magamat
ha még egyben tart némi váz:
korunk fertőzte látomás
2008-03-06

EGYÜTT
teremtéstől fényes ég
az örökölt hagyaték
teremtésről mennyi színt
pazaroltak álmaink
a teremtés akkora
mint az alkotók kora
együtt vagy külön-külön
barlang-mélyen / hegytetőn
2008-03-12

FELÉ
két tenyérből összeforrt
szívem öklözi a kort
ma tanultam félmaroknyi
lázadását célba dobni
évszakok edzette pajzs
vergődése békeharc
minden egyes dobbanásnál
az öröklét visszaszámlál
bordák rácsai alatt
tíz ujjbeggyel tapogat
más időhazák felé ki
– láza földi – tüze égi –
2008-03-13

VÉGES
csendhullám-tarajok között
egyik jövőmbe merülök
feloldódó egyedeként
felejteni a véges ént
2008-03-19

NÉMI
testem fókusz-tükrei
kezdik egymást érteni
osztozik összhangjukon
lelkem és a tudatom
szinte egy-egy költemény
mert dolgok közötti tény
fókusz-tükreimen át
felfedeznek a csodák
2008-03-25

GÖRCS
szürrealista dallamok
sikolt valaki és zokog
valamilyen nem hangtani
csöndek visszhangjaiba rí
szelek erővonalait
a madarak is ismerik
zuhanás-állványzatokon
rángógörcsük mégsem rokon
2008-03-30

PÁRBESZÉD
ha kiábrándult a harcból
szívem lesz atomkarambol
lélegzésem még marasztal
párbeszéd a pillanattal
nekem ez a két jelenlét
ideláncolt végtelenség
búcsúzóul soha ennél
szabadabbá nem ölelnél
2008-04-02 

BÚJÓCSKA
lelkem láng és testem hamvadás
célkeresztjében tart egy vadász
tükröm emlékezetében itt
már-már apám borotválkozik
mit színes keretbe fog a múlt
bújócskázik a gyermekkorunk
mély azúrrá válva dédapám
fényárnyék-söpörte udvarán
2008-04-11

REFLEX
egy-két liter egymásba szédült
légörvények bugyrában élünk
erejük felfrissülve csobban
sötétpiros véráramokban
ruhánk ez a tavasznyi reflex
hasonlítunk fákhoz-füvekhez
2008-04-14

PEZSGŐK
van a borokban valami
olyan összetevő ami
az őszi és a tavaszi
hetekben emlékezik a
mustérlelés napjaira  
időt jelez a hordók
éjébe zárt horoszkóp
s abroncsaik a dongák
évgyűrűit másolják 
így harmonizálja a rend
a külső-belső végtelent 
ezért oltjuk az árapályok
felkorbácsolta szomjúságot
és a pezsgőkben szüretek
gyöngyöző öröme pezseg
a lét dongáin túli ciklusok
mágnes vihara ellen lázadok
2008-04-16

SZINKRON-CSÖND
szívem-tüdőm szinkron dorombol
csöndet havaz riadalomból
.
* időzítetlen sors-karambol *
.
tüdőm-szívem riadalomból
szinkron-csöndet havaz-dorombol
2008-04-20

MIHELYT
van testi seb és lelki szakadék
amelyektől lúdbőrözik az ég
.
visszafelé gyorsuló évszakok
fogaskerekei közé futok
.
pár perc alatt mint nappallal az éj
a lelkem és testem helyet cserél
.
ez is pokol mihelyt lélektelen test
és testtelen lélek érezni sem kezd
2008-04-22

BÁR
szív és tüdő két szólamát
az elme ragozza tovább
a kultúrában így teremt
egy külső-belső végtelent
és mint ahogy elődei
a tükrök tükrét tükrözi
.
bár habzsolják életemet
szeretnek is a szellemek
2008-04-25

CSONTOS
jobb vállamnál párna-szárny
társán némi paplan-ég
szállna minden porcikám
megdobogtat szakadék
.
mintha bármit mentenék
nincs se jó se rossz irány
megpihen csönd-aurán
mennybolt fényű tófenék
.
felhőforma lélek-árny
otthona ez a lazán
lélegző csontos vidék
.
2008-04-28

VAD
törzs-szövetségben élő
végtagjaim vadászni
visznek és gyűjtögetnek
táncolnak hadonásznak
vad lelkek vadonában
.
zsoltáruk békefüst-jel
mondandóm vele tűnt el.
.
2008-05-09

ÉGŐ
jajongva forr a víz
jégként csak szenvedett
így kínoz minket is
az összes átmenet
.
körfűrész sikolyok
edénye a kazán
tűztérből átsajog
egy fázós délután
.
az oxigén ruhát
emlékei szerint
cserélve vedlik át
mint égő vágyaink
.
2008-05-01

MÉR(L)EG
itt a helyzet változatlan
vagyis egyre rosszabb
mert ha mind több ördög arc van
javulunk viszonylag
2008-05-03

BALLADÁVÁ
túlélést pumpál szíved-tüdőd
ravatal ez a tudat-küszöb-
tartalom fohászaid között
balladává hangolódsz amíg
négy évszak beléd temetkezik
és virrasztanak csillagaid
.
2008-05-15

OTT  MEG  ITT
csenddé kövült idők a paplanok
érzékeiddel telefoltozott
pár pillanat avara takaród
egészen átitatnak színeik
fantáziád befelé havazik
magánnyá tömörül az ott meg itt
.
2008-05-11

KESERŰ
álmod kitereget mint pólyás kisdedet
és szellőztetve hűt mint lázadó szívűt
mert borzalmaival a végzet betakar
(fényárnyék-gyökerű gyümölcse keserű)
.
2008-05-17

BALLADA
                                                                   (Dr. Kercsó Attila emlékére)
megannyi ösvény talpamon
zsibong – nyugtatja paplanom
kövek-gödrök reflexeit
többé immár nem tesztelik
*
két - oldalára dőlt - világ
sajgón egymáshoz üzen át
patkóm a sors lenyomata
de úgy érzem hogy ballada
2008-05-19

ÉH
testünk-lelkünk szobor-
negatívjaiból
magányunk is kihull
(lyukas a sors alul)
*
teremtés-örök éh
emészt maga felé
s izgága szellemünk
robbantja rá az űrt
.
2008-05-23

XILOFON
spárgára fűzött évszakok
mindenike stafétabot
gyanánt sorban fel-felragyog
hódoltat ez a nem-magyar
idő-xilofon-zenekar
örömök gyászdalaival
.
2008-05-26

TELJESSÉG
ködökkel álcázott egek idéznek évtizedeket
teremtéssé szintetizálnánk
egy lélek-teljesség-szivárványt
gyűjtögetve hozzá a Fényt fellegtornyok zászlóiként
2008-05-27

PITYPANGKÉNT
egyszerre pihen és viharzik a
szívünk-tüdőnk mint Eurázsia
gyökerek váltóáramaiban
villámmá érik a “nincs” és a “van”
és kozmoszunkká pitypangként kibont
két féltekét ébresztő horizont
2008-05-29

BARTÓK
                                                       “bolond ez a hangszer”
                                                             Szilágyi Domokos
öngerjesztő feszültség
dalolt a lüktetésben
vizek tükrén terült szét
tragédiáknyi éden
.
hullámuk ejt emelve
mikor a Semmi ásít
fuldoklón jegyezem le
a csend szimfóniáit
.
lebegnék aurákon
emlékeim eloldva
egy-egy szívdobbanásom
kiáll a horizontra
.
2008-06-01

TANYA
fekete horpasz az éji szellem-tanya
erdőcsicsergésű hajnal az udvarom
ébredve növi be az emberi vadon:
szorgos szerszámaink varázslat-káosza
(tudást fogyasztanak üzemanyag gyanánt
amelybe ihletet csöpögtet éjszakánk)
2008-06-07

GYÓGYÍR
*bordáim és égboltozat*
két súlyból egy vers-változat
lélegzésem a negyedik
(önaurámmal elvegyít)
szívemből szétlőtt dobogás
felelősséggel felruház
(amíg a belém falazott
gyógyír malterként összefog)
2008-06-10

CIMBALOM
.
ahogyan élek – az a házam
jógázás-ritmusaival
ti jártok szívem pitvarában
utcámon söpör az avar
amiért élünk – az egész táj
haza – szülőföld – sánc – halom
vagy fellegek bástyázta végvár
ormán villámló cimbalom
2008-06-12

MŰVÉSZI DOROMBOLÁS
macskatarzis (Szfinx-varázs)
2008-06-13

DUPLA
.
testünkben lakó gravitáció
a csillagközi csöndet keresi
két ringatózó melled látható
dallamában a versem rímei
.
szimmetriát ölelő zenekar
tavaszi láza őszi ködbe ring
négy térd vonaglik / duplán dupla kar
búcsúzva forrnak össze ujjaink
2008-06-15

RÁM-RÁM
körülugatja házamat
az aggódó jóindulat
visszacsahol az éjszakák
bokraiból a némaság
.
ők visszhangoznak rajtam át
én csak belaktam egy szobát
.
rám-rám kövülnek a falak
Kőmíves Kelemen miatt
de mennybe tárják Bolyai
rakétafüstös terei
2008-06-21

BELÜL
.
évszakokon gördülő bolygónk
automata lélegeztetőgép
űrburkain belül napáram
keringeti a fény metaforáit
.
galaktikák génrajzával rokon
növények lelke testi rokonom
.
2008-06-23

ANATÓMIÁK
.
miféle osszárium a
sorsok preparált halmaza
másodperc-anatómiák
hány réteggé vedlenek át
.
csillag-esztergán égitest
élővé gyúrja nappal-est
szellemmé pedig az igék
betűkben porlad el a lét
.
2008-06-24

MÁSKÉPP
boldogságunkat elmesélném
a Tejút egyik Föld-Ösvényén
.
navigációs nyugalom
a párnám és a paplanom
enyhén lejthet a pályasík
a végzetet ott keresik
tévelygő lelkű lázadók
meggyújtva néhány lobogót
.
a nemzedékek lármafáit
.
másképp csak a nyomor világít
.
2008-06-28

KURUC
                                                             (az ellenzék ellenzékének ajánlhatnám)
.
fekete korban meteor
becsapódása a nyomor
mély pályaíve kuruc-ég
labancok bűne a sötét
hát fel-felizzik színtelen
felhőivel az árva menny
ahol tüntet mert létezik
szivárványunk és szétlövik
.
2008-06-29

NEGATÍV
.
évtizedeknek ácsolt kaloda
vagy évszakok huzatos csarnoka
már-már csupán szellővisszhang vagyok
amely dallamként rajtam átszuszog
.
kifordított hiányok százai
szeretnének embernek látszani
csontszövetem is jelzi hogy milyen
negatív élmény a múló jelen
.
2008-06-30

AKÁRMELYIK
.
földünkön burjánzó egészség
honnan szerezte örök éhét
kölcsönösen egymásba ér-e
a semmi és a valami
nihilek szervezetlensége
minden szellemi s anyagi
metaforák metaforái
nem elvonási tünetül
kezdik a nemlétet zabálni
mint fény homályt és fényt az űr
nem látsz kicsit sem óriás kárt
akármelyik kozmoszba nézz
meg sem fogantál de terád várt
a telhetetlen létezés
.
2008-07-03

FÉNYTITOK
                                      “orizontul unui vers
                                           este punct şi univers”
                                                  (Gelu Păteanu)
.
gömbfeszes felületét
körülöleli az ég
kicsi delet a nagy éj
(sors alatti meredély)
lét előtti szakadék
ez a végtelen sötét
ez talán az igaz út
minden más irány hazug
vagy ha nem tetszene – szülj
újat agyadon belül
amit ismét fénytitok
és koponyád közrefog
(nemcsak versben horizont
a határtalan s a pont)
.
2008-07-06

LÉTHAJÓ
.
bocsánat csend – hogy létezem
lebegve sűrű semmiben
miféle gondok-horgonyok
pányvázzák ezt a léthajót
idők egén helyben repül
dallammá nyílva mint az űr
2008-07-11

A MÁSIK
.
agyunk lakása század-
és ezredforduló
szellemrajzú utánzat
egy hullott fél dió
hogyan vált végtelenné
a “másik” féltekénk
Kőmíves Kelemenné
hol nyer (milyen) esélyt
.
2008-07-12

ÉLETFA
évszakok ösvény-spirálisain
járok magamban mint sorvégi rím
sarkamra taposnak elődeim
tekintetükben csillag-mécsesek
életfa-árnyékukba heverek
2008-07-17

IZMUS
.
futurista tejúton
szürrealista lelkem
testen kívüli élmény
vagy ódivatú szellem
2008-07-18

NOHA
mihez hasonlít a tudás – ha
fecskét rajzol a zuhanásra
hogy feltámadjon a halála
(ha már a papírt kitalálta)
*
noha ereje látomásnyi
kalandozásban óriási
2008-07-19

HAMU
tüzes vasaló melegét
sugározza körém az ég
nem érdem hogy éppen velem
napoznak a történelem
boldogtalan középkori
félig sötét századai
és barnulásnak ül ki a
bőrömre máglyák hamuja
hogy ezredgrammnyi Dózsaként
is hangoljam e szerzeményt
*
ki- és befelé nézzetek
hunyt pilláim – farkasszemet
2008-07-21

“VALAMI”
.
visszafelé csordogál egy sehol sincs árapály
csontpáncélú zátonyon mind megroppannak léthajóink
lék vagyunk a horizont auráján és viszont
(már a glóriahiányom is túlnő a láthatáron)
lélegzünk jövőt s a múlt készletéből vért kapunk
(átömlesztést) míg olaj van és földgáz az altalajban
benzintűzhaláluk a fényűzésünk záloga
így “valami” összeprésel a jelen két végzetével
agybillentyűinken át mérjük örök áramát
2008-07-25

BELSŐ
.
jelez minden szívdobbanással
a lélekből fogant bátorság
fegyverzete a felelősség
és lármafák füst-lobogózzák
.
e megharcolt sóhajnyi belső
szabadság égi mása felhő
2008-07-30

EGY-EGY
szóbástyás korunkban száműzött egek
idemagyarultam történelmileg
koponyám gyanútlan élő látlelet
csend-kínaifal van egy-egy nyelv mögött
szintén árva dallam – benne körözök
néha kapva adtam pár arany rögöt
.
2008-08-01

SZÉLRÓZSÁS
.
dobpergéses szívveréssel
lármázzuk fel a jelent
búcsúztatva nappal-éjjel
odakint és idebent
.
bőrünk alatt érlelődő
évszakokkal fogyva kell
egy-szélrózsás hegytetőről
sors-visszhangként szállni el
.
íme négy élmény-kísértet
szakadékba tántorít
gyermekkorod óta nézed
a nemlét szirénjeit
.
2008-08-05

ÚTVESZTŐ
.
egy újabb évátültetésig
a szerveim egymást becézik
összhang a múltam ám jövőmön
rács van mert ő a cellaőröm
véletlen kezdet / végtelen vég
kövülete bármely jelenség
szív zördül – érzelem kopogtat
morzéi fél-gondolatoknak
értelmüket kell kitalálni
s útvesztőikből kitalálni
2008-08-10

RÖNTGENKÉP
lélekteleníthet annyi-ennyi gyász
visszhangtalansággal bélelt csigaház
röntgenképe nógat hogy űrödbe láss
hányszor beleájulsz mikor a gerinc
csigolyáidon kezd morzézni a nincs
most anyád (tanulván anyja trükkjeit)
szellem-koponyává egyszerűsödik
2008-08-13

KARDÉL
egészségem határol
el a körém szivárgó
lélektelen világtól
de mivel végzet is van
sorsom kardéle villan
majd hüvelyébe dőlve
lesz önnön kaszkadőre
.
2008. 08. 22.

REKLÁM
.
ajándék minden évszak társába csomagolva
külföldi feladóval de mégis helyi gyártmány
telephelye a kozmosz bejárat a Tejútról
reklámja fura mondat: pondrós gyümölcskoporsó
2008. 08. 24.

KÉTLAKI
.
szavak térképezik agyam hullámait
csillagtűs fekete bársony a háttere
álomszárny-tollu ha érinti: űr-puha
kottázza a zenész (csendhúrú) létezés
hogyan lesz valaki lelkében kétlaki
és “akaratlanul” mivé mi alakul
2008-08-26

GÉPKOR
.
ahogy emlékké dédszülők
vagy visszhanggá gyerekszobák
bizsergő érzékek mögött
egy test lélekké vedlik át
belső vérzésű motra még
bírná a gépkor ütemét
.
2008-08-28

VESZTESÉG
.
érzékeink az évszakok genezis-fátyoltáncai
agyunk az evolúciót az ős-tudásból bontja ki
rajtuk nő túl a szeretet elrobbanó pillanata
így érthetik az istenek hogy veszteségünk mekkora
.
2008-08-29

JÖTT-MENT
.
éjfélkor is van déli nap
vidékeink társainak
jött-ment fény-árnyék árapály
csíráztat érlel és kaszál
mikor az égre köszönök
belső tájam fel-felpörög
és megcsillan pár kinti rím
versem ablaküvegein
2008-08-30

ÉBREDÉS
.
lelkünk vérzékeny tükreit
a kor sarai fürdetik
foltozzunk aura-szivárványt
versekkel – semhogy dagonyáznánk
lemoshatatlan tisztaság
álmodja jövőbe magát
hogy kéken túli éterekben
gyógyuljon lázas földi szellem
ki honvágy hontalanja és
hazatérése tévedés
.
2008-09-02

LÁBNYOM
.
tudatmembránom jelzi hogy
belélegez az álom
sejtek szintjén kifordított
kesztyű a láthatárom
ezermester folyamatok
átszűrnek hét hiányon
mit holnapok haván hagyok
csak vércsepp / tüske / lábnyom
2008-09-05

LÁTNOK
versírás közben alszom el
rímekre bontva látnok álmok
fürösztenek a semmiben
majd énem partjaira mászom
pórusaimban hajnalig
négy kontinens szárítkozik
*
belém ivódtak rémeik
2008-09-10

TRÓGERÉK
.
gravitációtlanul
színez eget kék azúr
mint a tudatot a lélek
és a zene a beszédet
*
trógerék közt igazam
villámfénye súlytalan
itt csak a szív nyom a latban
ő üt a legpirosabban
2008-09-13

AKKOR
.
kora reggel a hegycsúcs az űr
teljes mélységére kivetül
árnyékom félig körüloson
ezen a mese-golyóbison
itthon is megkísért éjszaka
negatív árnyékom tudata
hajnalban-délelőtt-délután
átöltöztet az időruhám
néha úgy fekszem akár a múlt
akkor izzunk fel – ha nem vagyunk
2008-09-15

KARÓRA
.
csuklómon másodperc-bilincs
hatása pulzusomra nincs
így hullámlovagol saját
lelkemben két külön világ
mert éjszakája-nappala
szívként nyitott-csukott szoba
percenként szétszed-összetart
a parttalanság és a part
2008-09-18

HATÁSOK
.
felhőkre / óceánra gondol a csöpögő víz
beivódik ruhámba hadd tűnődjön el ő is
a foltok színhatára milyen térképet rajzol
nem érzem már magam jól
ha csak lelkembe nézek
kihagytak egy kalandból
hatások / események
2008-09-19

RÖGTÖN
sorsunkat (az idő-folyékonyt)
viharaiba keveri
a kéken dobbanó nagy égbolt
békénk (ha van) nem mennyei
*
anyagtalan Énünk elektront
eszközként pörgetve kutat
bármit megérint – rögtön elront
átröntgenezve titkukat
2008-09-22

SZÓTLAN
.
tüdőnk szárad / szívünk elúszik
testünk kivégzi szerv-tanúit
szervetlenül énünkre tör
ásványsúlyú ördögi kör
hazudhatnak bármit a szótlan
önelvű evolúciónkban
de rajtunk ne talpaljon át
történelmével a világ
mért hagynánk szellem és egészség
üzemének csődbemenését
2008-09-26

HOGY-HOGY
.
bőrünkön átderenghet-e
a lélek piros melege –
zöld vitaminja  –  vagyis a
napfény metamorfózisa
*
hogy-hogy nem láttam hamarabb
csillagfogantatásomat
*
mint köldökzsinór az örök
szerelmek tüze odaköt
mely ihletként is akkora
akár az alkotók kora
2008-10-01

EGY-EGY
himnusz az éjhez a harang szava
nekem személyes (térdeplő) ima
mert összevérez egy-egy ballada
2008-10-04

HALMAZ
szívünkben egymásból csobognak
az évek másodpercei
használjuk illusztrációnak
halmaz-lelkünket érteni
így élünk bármit át ami
reflexeinkké táltosodhat
2008-10-08

HAJLÉK
sorsom lélek-hajlékot teremt
űrfalak között se kint se bent
*
szívverésnyi csendektől puha
a pitvarszerű sehol soha
*
fuvola sóhajú melegét
fényekkel itatja fel az ég
2008-10-10

SZÁZ
négy égtájú láthatár a
mi iránytűnk aurája
*
hogyha végzet bújt alája
szétszakad száz balladára
*
négy égtáj négy évszakául
egy-egy ablakom kitárul
2008-10-12

SZÁZADELŐ
elfogyni jövő tavaszig
őszünk pincékbe költözik
telek tudatalattiját
táplálják zamatos imák
a mélyben ám kint szétszedik
a táj hatalmas díszeit
négyszáz évszakot loptak el
dédszülők fenyveseivel
megfoganandó unokánk
is fuldokolja a hiányt
fény-rügy lelkére célba lő
ez a gonosz századelő
2008-10-16

ZSONGÁS
álomba olvadó tudat
költői katarzisa vagy
emlékzenéjű testtelen
lebegtetés a semmiben
teljes valóság lesz ha csak
magát érzékeli agyad
felold a csend zsongása és
hajnallá szűr az ébredés
lilás derengéseddel át-
világítod az éjszakát
2008-10-20

FALÓ
ujjaimban tolltalan
szárnyak emlékezete van
tenyerembe szúr a frász
idézi képzelt zuhanás
ha szerszámot markolok
holnap talán dalolni fog
bástyám szivárványfalú
alatta trójai faló
2008-10-22

KÓRUS
                                                          Bardocz Barna-búcsúztató
                                                                                (1946-2008)
sorsunk az évszakokkal
kiér a láthatárig
körben csillaghegyoldal
hamvasztja lármafáit
lélek-kórus vigasztal
szívek morzéja lázít
egy szülőföldnyi asztal
oázisa hiánycikk
2008-10-26

FORGÁCS
                                                     Anyámnak
szíved időtlen szárnyverés
tévelygő monológja
a kopjafává születés
vésőit haldokolta
kilencvenegy év napra kész
forgácsa széttaposva
látóhatár-nagy körfűrész
csendjét feléd sikoltja
2008-11-05

GÖMBVIRÁG
önmagán lükteti át másodpercek áramát
életem evez vele semmiből a semmibe
és a sors kívül-belül menekítve menekül
ebből lesz a kopjafa gömbvirág motívuma
2008-11-08

MOTÍVUM
agyad periszkópjaként álmodod az ébredést
rajta lát ki fekete húsa-csontja-idege
fele test és fele fény - amit úgy hívunk hogy Én
így véssük a kopjafák gömbcsillag motívumát
2008-11-09

KOPJAFÁNK
földi súly a lélek és fényen túli lebegés
önmagából tervezett mikroszkópot-távcsövet
szív-egó-lélek-tudat egyetlen tapasztalat
széttagolva kopjafánk motívumai gyanánt
2008-11-10

ÁLLAPOT
csak lázadás és győzelem
áramlik át a szíveken
állandó fulladásveszély
tüdőkben a sóhajnyi szél
békekötéses riadók
sora az élő állapot
de kint ez a dinamikus
egyensúly-elv deresre húz
*
fertőz ha tűri a világ
a pénzbunkós politikát
2008-11-11

PERCNYI
két egymást metsző pillanat
hajszálidőkként széthasad
fraktálszerűen bomlanak
irányaik tovább-tovább
nem-lineáris logikák
létté szövik a percnyi mát
*
hogy ihlet röntgenezze át
és alkotónak tudd magad
2008-11-12

DUBLŐR
vízszintesen alszom el és
álmomban “járok” magamon
két virtuális lebegés
önsúlya hatvan bástyarom
a duplán ferde józanész
dublőre pízai majom
2008-11-13

JEL
reggel-este
ciklusokban jógázik agyunk
Déva várként
épül újjá amit megtanult
káoszok fény-
árnyékából csöndet énekel
legutolsó
lázadása márványlapnyi jel
majd együtt az
anyafölddel ébred-alszik el
félig tiltott
balladáink fátyol-zászlai
szél-szabadon
szeretnének tisztán látszani
2008-11-19

NYUGALOM
szívem kényelmes ágyaként
aludtam át a bársony éjt
csillag alatti nyugalom
a hajnal színű takarón
s ugyanilyen a matracom
bölcsővé mélyült szivacsa
*
véremmé vált ez a csoda
2008-11-21

FÁJÓ
átszivárog a történelem
váltóárama a szíveken
[hogy kínjukból fájó vers legyen:
semmit semmi semminek üzen]
mint ihlet villáma hirtelen
robbanásként a nincs átkarol
– korma a ránk havazó nyomor –
[áldásával provokál a kor
mindig mi hiányzunk valahol
és valahonnan kiöl a kór]
2008-11-29

KÉNE
* amit beszívsz – az lélegez ki *
.
aludni térsz – rémálom ébreszt
azért hogy váltogatva érezd
miben fuldoklik lélek és test
titkukhoz kéne fényt keresni
könnycseppnyi égboltod kevesli
2008-12-01

HÚRBA
sorsom és a szülőföld közötti
széljárást a tudatom kitölti
*
villámmá gyűl békét sose kötni
ami benti-kinti s égi-földi
*
(általuk feszített húrba vágok)
*
fél percek sivatagába ásott
kínok-vércseppek és robbanások
metszik az örökkévalóságot
2008-12-06

MESSZESÉGEK
álmom túlsó partja lenne
puha párna sima selyme
két fülem között tehát így
játszik Óperenciásdit
végtelen kis messzeségek
foglyaként hazát remélek
2008-12-08

GÖMBÖLYŰ
testemből szorít ki a
kínok egy-egy rohama
szétszed mint az ijedős
nyarat az ártatlan ősz
morzsolom csapágyaik
gömbölyű gyümölcseit
mígnem héjak és magok
korpájává újulok
2008-12-11

DIAGNÓZISAIM
valaki csillaghomokórát
ősrobbanással fordított át
tovább gyorsulni múlt-jövőbe
minden logikát megelőzve
*
éjszakámba szinkron-szívveréssel
takarózom szellős reggelig
rám ruházva színes neszeit
gondmarkolta ostornyél vezényel
*
énem folyékony legjavát
alagútjaim szűrik át
nyomorban tobzódó Gulág-
tenyészet él köztük tovább
*
nappalok fényszűrőivel
versenyez auránk – amely
belső zenévé robban el
*
ájult tenyér
a részeg éj
és hajnalig
józanodik
a vak
tudat
majd
Freud
2008-12-12/18

MAR
.
csendhatárok és neszek
laza szövete leszek
kivel fénybe forog a
reggeli centrifuga
önszínemmé fakulok
mint az évszak-lobogók
és gyógyíthatatlanul
mar véresre minden új
2008-12-19

KERET
.
messzi lelkek görcsös ökle
csontomat roppantja össze
szívközpontú tájaimban
támadok fel holtomiglan
.
csiszolnék fekete márványt
szín-másoljon rám szivárványt
.
tükre némi repedéssel
ráncosabb szoborrá érlel
és fénysípok orgonáit
rendező keretbe állít
2008-12-26

LÁZÁLOM
.
napközben gépesített agylakók
vagyunk behódoltatva a “valót”
majd lázálom mesélgeti milyen
az örökölt világtörténelem
aknáin járó hunyt szemű jelen
2008-12-27

NYUGATIBB
.
átnemesíthetnek-e kármin
színnel bélelt artériáim
*
mind lüktetéses/árapályos
vagy Föld- és Holdmozgást utánoz
*
gének köszöntik néma békém
tejutak nyugatibb vidékén
s a soha Óperenciáin
2008-12-30