#### A báni denárok

Denár | Megfelelő obolus
C. N. H. sz. | Finomság | Db | Össz- | Maxim. | Minim. | Átlag- | C. N. H. sz. | Db | Össz- | Átlag-
súly grammban | súly grammban
IV. Béla.
252 |  | 4 | 3.213 | 1.008 | 0.69 | 0.803 | – | – | – | –
248 | 0.820, 0.890 | 9 | 4.65 | 0.79 | 0.39 | 0.5166 | – | – | – | –
251 | 0.840, 0.880 | 9 | 4.19 | 0.56 | 0.32 | 0.4655 | – | – | – | –
256 | 0.850, 0.890 | 39 | 19.372 | 0.58 | 0.31 | 0.4967 | – | – | – | –
V. István.
284 | 0.860 | 1 | 0.67 | – | – | (0.67) | 286 | 3 | 1.10 | 0.366
IV. László.
312 | 0.800 | 12 | 7.125 | 0.85 | 0.48 | 0.593 | 313 | 4 | 1.48 | 0.370
319 | 0.760, 0.820 | 8 | 4.06 | – | – | 0.507 | – | – | – | –
320 | – | 3 | 1.76 | – | – | 0.586 | – | – | – | –
329 | – | 1 | 0.457 | – | – | 0.457 | – | – | – | –
336 | 0.760, 0.810 | 214 | 109.082 | 0.625 | 0.335 | 0.5097 | 337 | 28 | 6.76 | 0.2414
III. András.
358 | 0.810 | 8 | 3.83 | 0.52 | 0.39 | 0.4786 | – | – | – | –
360 | – | 107 | 55.828 | 0.695 | 0.32 | 0.5217 | 361 | 40 | 9.00 | 0.225
– | - | – | – | – | – | – | 372 | 2 | 0.57 | 0.285
373 | 0.800 | 4 | 1.36 | 0.43 | 0.29 | 0.340 | – | – | – | –
374 | – | – | – | – | – | – | – | – | – | –

E pénzek súlya és finomsága körülbelül megfelel az egykorú királyi pénzlábnak.[1] Különös sajátságuk, hogy IV. László és III. András korában, a mikor egyébként obolusok nem verettek, félsúlyú változataik is előfordulnak.[2]

Károly Róbert, a ki 1301 óta – rövid megszakítással – állandóan birtokában tartotta Szlavóniát, az országban forgó egyéb pénzekkel szemben, különös előszeretettel karolta fel a jó súlyú, értékes báni denárokat. Okleveleiben többször szól báni denárokról,[3] a melyeket ez időben – az 1301–1309 közt báni méltóságot viselő Héder-nembeli Henrik bánról – Henrik bán denárainak is neveztek.[4] 1323-ban pedig az egységes királyi pénzverés mintájául is a báni pénzverést vette.[5]

(IV. Béla: C. N. H. 248.)
(V. István: C. N. H. 284.)
(IV. László: C. N. H. 312.)
(III. András: C. N. H. 373.)
126–129. Magyar királyi pénzek a báni denár hátlapjával.

Ettől az időtől kezdve a „báni denár (banalis)” elnevezése alatt már nemcsak a szlavóniai báni denárokat értik, hanem minden oly pénzfajt, a mely a báni denárok mintájára s a zok pénzlába alapján veretett. A Károly korabeli királyi banalisok (banales regales)[6] vagy magyar banalisok (banales hungaricales)[7] különösen Erdélyben lettek kedvelt és általánosan használt fizetési eszközzé.

Az erdélyi forgalomban az egyszerű báni denár-ok mellett régi és új bániakkal, verőczei bániakkal, keresztes bániakkal és kolozsvári bániakkal találkozunk.[8]

(C. N. H. II. 51.)
130. I. Károly „királyi” báni denárja.

A valódi – Szlavóniában vert – báni denárokat a XIV. század második negyedéből származó forrásokban az egyszerű báni denár és Henrik bán denárja mellett verőczei bániaknak vagy verőczeieknek,[9] gréci (zágrábi) denároknak vagy grécieknek,[10] jó bániaknak, régi bániaknak[11] és Prodanics Mikács bánról Mick bán zágrábi pénzének[12] is nevezik.

Csak pécsi források említik s így nyilván pécsi veret volt a – valószínűleg Görhes László kamaraispánról[13] elnevezett – gurhes báni v. gurhes denár (banales gurhes dicti).[14]

A szlavóniai jó báni denárokból (banales boni vel prompti)[15] továbbra is mindig 5 pensát számítottak[16] – néha még Pécsett is[17] – egy márkára. Pécsett egyébként a 6 pensás számítási mód továbbra is használatban maradt.[18]

Erdélyben a XIV. században 176 régi banalist számítottak egy márkára.[19] A 176 denáros számítási márka eredetét az erdélyi márkasúlyban kell keresnünk, mert

1 erdélyi márka közönséges ezüst színezüsttartalma 165.414 g,
176 régi báni denár színezüsttartalma 160.424 g

Rufinus pápai adószedő szerint:

1 budai márka finom ezüst = 4 aranyforint
1 176 báni denáros számítási márka = 3 aranyforint.[20]

Mivel pedig:

1 budai márka finom ezüst színezüsttartalma 220.984 g volt,
1 176 báni denáros márka = 220.984 × 3/4 = 165.738 g színezüst.

Ez a szám pontosan fedi nem 176 báni denár, hanem 1 erdélyi márka közönséges ezüst 165.414 g-os színezüsttartalmát.

Később a 176 denáros márka mellett 192 báni denáros számítási márkával is találkozunk.[21] Ez a számítási mód már a – Károly Róbert 1323. évi rendelete alapján vert – királyi (kolozsvári?) báni denárokra vonatkozik.

Az újabb bániak ezüstjével azonos, nyolczadrészig égetett ezüstből, de a régi bániak súlyában, tehát 0.9723 g súlyban vert[22] királyi báni denárok színezüsttartalma 0.8507 g.

176 régi banalis színezüsttartalma 160.424 g
192 királyi banalis színezüsttartalma 163.334 g
1 erdélyi márka közönséges ezüst színezüsttartalma 165.414 g
volt.

A 176 és 192 denáros márkákon kívül egy ízben 160 régi báni denáros számítási márkát is említenek a források.[23] Ennek eredete a IV. László kora óta használatos könnyebb báni denárok és a régi denárok értékviszonyára vezethető vissza. IV. László óta ugyanis:

1 200 új báni denáros márka[24] színezüsttartalma 145.84 g
160 régi (0.9115 g színsúlyú) báni denár színezüsttartalma szintén 145.84 g.

A 176 régi báni és 192 királyi báni denáros márkák értékben 1 erdélyi márka közönséges ezüstnek, a 160 régi báni denáros márka a szlavón 5 pensás, vagyis 200 új báni denáros számítási márkának feleltek meg.

> [1] A C. N. H. 252. sz. IV. Béla I. csoportbeli, a többi az ő II. csoportbeli érmeinek felel meg. A C. N. H. sz. 373. a III. András-kori könnyebb pénzláb, a többiek a nehezebb pénzláb alapján verettek.

> [2] Nevezetes, hogy ezek a XIII. század második feléből való obolusok legnagyobb számban szerémségi (Novi Banovce környékéről való) leletekben kerültek elő. (Nuber Károly szíves közlése. V. ö. Hóman Bálint: V. István korabeli liliomos obolus. N. K. 1916. 1. l.) Ebből az következtethető, hogy a báni typusú pénzek Szerémségben verettek; az ottani pénzverő kamara termékei voltak. III. András-kori banalis obolusról: Truhelka id. m. 417. l.

> [3] 1312: Anjou. I. 263.; 1314: H. okl. 187. l.

> [4] 1320: „denarii seu monete quondam Herricy bani.” Anjou. I. 548. l; 1332–1337: „banales Hereniciani”, „denarii Henriciani”, „Heresiani”. Mon. Vat. I/1. 174., 240., 268. l.

> [5] „bonos novos denarios scilicet… per totum regnum nostrum ad pondus denariorum banalium antiquorum, quos Stephanus quondam banus tempore domini Bele regis… cudi fecerat… fabricandos…” Anjou. II. 60. l.

> [6] 1329: Anjou. II. 393. l.

> [7] 1327: Anjou. 280. l.

> [8] Jacobus Berengarius 1332–1337 közti időből való pápai tizedlajstromában: „banales”: Mon. Vat. I/1. 115. l.; „denarii antiqui”: 95., 103. l.; „banales antiqui”: 91–96., 103., 107. l.; „banales Verocenses (Vereucenses)”: 103., 107., 111., 119., 139–140., l.; „banales (v. denarii) cruciti”: 113., 114., 127., l.; „banales de Klusvar (Chlusvar)”: 113., 185. l.

> [9] 1332–1337: Mon. Vat. I/1. 240., 268. l.

> [10] „grecenses”. 1332–1337: Mon. Vat. I/1. 256., 377., 387–388.; H. o. VII. 408. l. A zágrábi Gréc hegyről (mons Grech).

> [11] „boni banales”: 1328: F. VIII/3. 329. l. V. ö. még: Tk. Ep. II. 22. „banales antiqui”: Mon. Vat. I/1. 239. l.

> [12] „Moneta Zagrabiensis Mykcbani”. 1332–1337: Mon. Vat. I/1. 403. l.

> [13] 1323: „cameras nostras… vendidimus comiti Heys, Ladislao de Gurhes, Emerico…” stb. Anjou, II. 59. l.

> [14] 1332–1337: Mon. Vat. I/1. 271–280. l.

> [15] 1316: Blagay. 81.; 1321: Blagay. 89.; 1322: Tk. Civ. I. 101.; 1323: Blagay. 94., 1326: Tk. Civ. I. 117.; 1327: Blagay. 97.; 1339: Tk. Civ. I. 155. l.

> [16] 1321: Blagay. 89. l.; 1332–1337: Mon. Vat. I/1. 163–170., 403. l., Zágrábban „semper marcam cum 5 pensis computando.”

> [17] 1312 Pécsi káptalan: Anjou. I. 260.; 1320. Pécsi kápt.: Anjou. I. 548.; 1333. Pécsváradi convent: Anjou. III. 32. l.

> [18] 1317–1320: Mon. Vat. I/1. 20., 21., 27. l.; 1328: Zichy. I. 310.; 1332: Zichy. I. 397.; 1332–1337: Mon. Vat. I/1. 316.; 1339: Anjou. III. 618. l.

> [19] 1317–1320. Rufinus: „marcha banalium illius compute, computatis 176 banalibus pro marca.” Mon. Vat. I/1. 17., 19., 27. l.; 1332–1337: „marca antiquorum banalium, 11 pro loctone computando.” Mon. Vat. I/1. 113., 118., 124., 129., 130., 142. l.

> [20] Mon. Vat. I/1. 1–29. l.

> [21] 1331: „marcas, lotonem cum duodecim denariis computando.” Barabás Samu: Erdélyi káptalani tizedlajstromok. Történelmi Tár. 1911. 411., 412. l. – 1332–1337: „marca antiquorum banalium, 12 pro lottone computando.” Mon. Vat. I/1. 119. l. – 1 márka = 16 lat = 16 × 12 = 192 denár.

> [22] 1323: „bonos novos denarios scilicet oct[avae combust]ionis… ad pondus denariorum banalium antiquorum, quos Stephanus banus tempore Bele regis… cudi fecerat. Anjou. II. 60. l.

> [23] 1332–1337: „marca antiquorum banalium, banales 10 pro lottone computando.” Mon. Vat. I/1. 135. l.

> [24] Erdélyben is használatos volt. V. ö. Barabás Samu id. ért. Tört. Tár. 1911. 413. l.