istenszavak

A Kincs
Az Éden felé
Jézus hét szava Pilátushoz
Égbe ért ima
Lépések
Karácsony, 2007
Karácsonyra
Róla szóló beszéd
Kommentárok Robert Théophile: Kálvária képsorozatára

n[tartalomjegyzék]n[cimlap]n[lap tetejére]n

A Kincs válasz kincskereso Nem láttam én című versére a Kincs Isten Nála van minden az ember elesik feláll kincset keres sarat talál tovább megy mögötte szakadék előtte hegy mászik zuhan miért? a napokért az Életért a Kincs Isten Nála van minden | Nem láttam én kincskereso Nem láttam én, nem látott más, más lettem én, nem lettél más..
[lap tetejére]
Az Éden felé válasz Árvai Emil Édenen kívül című versére sárból gyúrjuk kenyerünk sártól kérges a kezünk vándorként járunk kívül az Édenen én Veled, Te velem de egyszer célhoz érünk, mert elfogy az út s bebocsátást kérünk oda, honnan indult a Lét visszatérünk, Uram, s kezünk nyújtjuk Feléd nyisd ki az Éden kapuját, hogy küszöbödön lépve át, újra otthon legyünk s ígérjük: hű szolgáid leszünk, mert akarjuk azt! - a szolgálat Életet fakaszt s mi élni akarunk én Veled Te velem ő Veled Te vele Uram 2007. augusztus 12. | Árvai Emil: Édenen kívül Tiltott gyümölcsből kóstolt egykor Ádám apánk: Édenen kívül is ébredt. Most mint bűnre falánk utódok hordjuk e mostoha sorsot, álmainkban vágyva vissza: jobb volt ott.
[lap tetejére]
Jézus hét szava Pilátushoz válasz Pilinszky János Pilátus című versére ismerlek ismersz értelek értesz eltaszítasz magamhoz veszlek 2007. augusztus 14. | Pilinszky János: Pilátus Kemény vagy, hivatalból. Elítélsz, hivatalból. Rámnézel, hivatalból. Rádnézek mindörökre - rádnézek mindhiába. Itt állok mindörökre - itt állok mindhiába. Fölmentelek mindörökre.
[lap tetejére]
Égbe ért ima könyörögtem meghallgattál egyet kértem többet adtál mosolyogtam mosolyogtál 2009. augusztus 31. [lap tetejére] Lépések 1. Amikor jelet kapunk, Kinyílik a szemünk. Amikor követjük a csillagot, Felé megyünk. Amikor belépünk Hozzá, Haza érkezünk. 2. Amikor jelet kapunk, Mindent elhagyunk. Amikor követjük a csillagot, Elvetjük a magot. Amikor belépünk Hozzá, Akkor leszünk mássá. 2009. december 24. [lap tetejére] Karácsony, 2007 Csendes éj, szentséges éj jöjj hozzám, és ne félj nézd, az út mind ide vezet jöjj hamar, s add kezed. Csillag gyúlt fényesen hallgasd most énekem hála, szív és szeretet jöjj hamar, s add kezed. Jászol mélyén Gyermek alszik háromkirály lépte hallik leborulnak imádattal zeng az ének áhítattal. Menjünk mi is oda Hozzá legyünk magunk újra jobbá adjuk Neki mindenünket tárjuk Elé mind szívünket. Gyermekkacaj, vándorévek tovagördült szép remények hol vagy, Kedves? hol vagy álom? Nála bizton megtalálom! 2007. december 24. [lap tetejére] Karácsonyra akkor földig ért a fény és minden megváltozott megszületett a Remény s a föld új szívet kapott, puhább lett a kenyér és italunk örökké áldott. 2007. december 23. [lap tetejére] Róla szóló beszéd Elment és visszajött itt van ma is az emberek között látod? most beszéltél Vele ugye, Ő volt? s az a tiszta fény az Ő szeme? ugye érezted az erőt, mi benned zsenge magból az ég fele nőtt? s amikor érintetted kezét, a puha-meleg hogy áradt testedben szerteszét! itt van Ő ma is az emberek között Atyjánál volt, de hozzánk visszaköltözött itt van a fényben, s a holdtalan éjben az árnyak mögött itt van és soha el nem távozik induljunk Felé, járjuk az utat végig, s lépjünk tenyerébe, hogy felvigyen az égig - mert itt van Ő! és itt is marad a világ végezetéig! 2008. március 20. [lap tetejére]
Robert Théophile: Kálvária - Saint Blaise templom, Svájc Fotó: Selmeci György. Kommentárok: Őri István.
|  | 1. Stáció - Jézus, a gondolkodó , Pilátus pedig egy Savonarola-karakter, aki könyörtelenül elítél. Az arca egy középkori aszkéta szerzetesé, s a ruházata is majdnem csuha. Jézust az általa alapított egyház ítéli halálra. Ahogyan ez azóta is történik.
|  | 2. Stáció - Jézus, a filozófus , aki érti és igazolni tudja magában, hogy miért kell elszenvednie azt, ami az első állomással elkezdődött. A katona Pilátus, csak más ruhában. A hatalmat képviseli, amely - a szintjeitől függetlenül - egységes, tömör és nehéz, mint Jézus vállán a kereszt. A katona-Pilátus rárakja a terhet Jézusra, de lehet, hogy segít tartani a keresztet, hacsak egy kis ideig is. Ez nem derül ki az ábrázolásból.
|  | 3. Stáció - Jézus, a próféta , kinek belső világa a harmadik állomásra érve megkeményedett, értetlenség, gondolkodás az arcán, de a csukott szeme befele tekint.
|  | 4. Stáció - Jézus, az ember , aki nyitott szemmel, kis meglepetéssel, visszafogott örömmel fogadja a segítő kezet. A nőalak apácaként jelenik meg, ami természetes.
|  | 5. Stáció - Jézus, a szenvedő , aki pár percre megszabadult a keresztje súlyától, de már nincs ereje újra élni. Nem tud kiegyenesedni, mert nem érdemes, hisz hamarosan úgyis újra görnyednie kell. Az arcán elfojtott düh, bár ezt nehéz észre venni. Cyrenei Simon itt fiatal, mert a képen ő a születő egyház első jelképes képviselője. De lehetne akárki, aki elkötelezte magát az evangélium mellett, ezért keresztet kell majd hordoznia egész életében. Most előgyakorlatot tart, próbálja erejét, kitartását, hűségét... Vagy lehet, hogy nem is a Cyrenei, hanem Pilátus segít Jézusnak a katona képében?...
|  | 6. Stáció - Jézus, a boldog , mert jól esik a gondoskodás, a testi felüdülés a jelen és hamaros kínok közepette. Jól esik a gyönyörű asszonyi arc látása, a finom kéz érintése, a szív és a test melege. Jézus szeme nyitva van, nézi Veronikát, mert látni akar még egyszer egy földi szépet a maga valójában. Ha Veronika nem lett volna, Jézus nem tudta volna végighordozni a keresztjét.
|  | 7. Stáció - Jézus, az alázatos , aki meghajol a test és a lélek terhei alatt. Eltaszítja, de támaszkodik is a keresztfára kezével. A súly lenyomja, de most az kell, mert így a szenvedés leföldelődik a testén keresztül a mélységekbe.
|  | 8. Stáció - Jézus, a főpap , aki katolikus hagyomány szerint áldást oszt, vigasztal. Szolgál, de már csukott szemmel, mert ez a jövő: az egyház működése, a szertartásrend elemei, ahol a kereszt csak kellék, hogy emlékeztessen az eredetre. A nőalakok itt polgárasszonyok, akik a hagyományok szerint fogadják az áldást.
|  | 9. Stáció - Jézus, a fáradt ember , aki már nem néz sem befelé, sem kifelé, csupán létezik a porban, s szeretne már túl lenni az egészen. Halálosan fáradt, akár most is mondhatná, hogy "Istenem, Istenem, miért hagytál el engemet?"
|  | 10. Stáció - Jézus, a kérdező , akinek arcán a hangtalan kiáltás: Miért?!!! Miért teszitek ezt velem? Mit ártottam én nektek? (Tudta Ő azt nagyon jól, de az Utat végig kellett járnia.) Miért nem hagytok már békén? A félig nyitott szem a port látja a lába előtt, a fül hallja a ruháinak suhogását, ahogy letépkedik róla, s a végén a kezével vállat von, megadva magát a szükségszerűségnek: ok, akkor vigyétek csak!
|  | 11. Stáció - Jézus, az alvó , aki még támaszkodik egy kicsit, hátha történik valami kedvező, majd szabályszerűen elhelyezkedik a kereszt alakú deszkaágyon, s az örök Pilátus odarögzíti, hogy amikor felállítják az ágyat, le ne essen róla.
|  | 12. Stáció - Jézus, a reményvesztett , a mindennapi ember, a melós, akit keresztre feszítenek a gondok, s estére kelve belefekszik a hálószoba ágy-sírjába, kialudni a szegek, a fulladás és a lándzsák döféseinek sokkjait, felkészülni a néhány óra múltán feltámadásra: a másnap reggelre, amikor minden kezdődik előröl. Körülötte a részvéttel teli családja, akik siratják, de segíteni nem tudnak rajta. Vele járják a mindennapi egyforma utat végig a Via Dolorosa-n.
|  | 13. Stáció - Jézus, az arc nélküli , aki gyakorlatilag nem létezik. Egy kísértetet tesznek a sírboltba, egy testetlen testet göngyölnek gyolcsba, egy eszmét siratnak, hit és remény nélkül. S az asszonyoknak már egymást sincs erejük szeretni.
|  | 14. Stáció - Jézus az Úton. A férfierő és -kötelesség helyére teszi a nehéz testet, amelyből eltávozott a lélek, bejárva végtelen világokat, hogy hamarosan visszatérve sok tapasztalattal legyen gazdagabb. Mert az új életéhez nemcsak erő, hanem tudás is szükséges.

n[tartalomjegyzék]n[cimlap]n[lap tetejére]n