fényszavak
gleam

Ajándékmondóka
Angyalének
Te vagy a csend
Kincsmondóka
Kata zsoltára
Üdvözlégy, Katinka
Reggel
Gondolatszilánkok
Válaszversek
Krisz-cica
Álomcsere
gondolatok 1
gondolatok 2
gondolatok 3
Katamondóka
Naplemente utáni este
Meglásd
Ősz…
Isten könnyei

n[tartalomjegyzék]n[cimlap]n[lap tetejére]n

Ajándékmondóka Krisznek szeretettel Kipp-kopp! Ki kopog? Libb-lobb! Mi lobog? Hírnök járt itt! Mit hozott? Lángot láttam, lobogott! El nem alvó, Élet adó, pici szívet dobogtató, Isten Lelkét nekünk adó szép ajándék, 'mit hozott! 2008. május 4. [lap tetejére] Angyalének ha angyal lennék, énekelnék neked ha tündér lennék, táncolnék veled ha álom lennék, csókolnám a szemed ha napfény lennék, hallgatnám a szíved ha ember lennék, megfognám a kezed de nem vagyok sem ez, sem az, csak röpke Képzelet, mi néha könnyekre fakaszt aztán minden megy tovább, mert az Élet az Álomnál ostobább - hunyd hát le angyalszép szemed, hadd legyek örök álmod, mit Istenhez repít a Képzelet. [lap tetejére] Te vagy a csend Te vagy a csend te vagy a társ a magány elfut előled a rossz jóra válik s én mégis félek... tőled? nem! akkor mitől?! magamtól mindentől... ha csend vagy, boríts be életem, hogy ne halljam a világot ne halljam magamat, a szűnni nem akaró szívdobogást... meg tudod tenni? csak egymásban lenni csendben mozdulatlanul sokáig - veled, velem hogy elpihenjenek a hangok s közel jöjjön a végtelen... Te vagy a csend Te vagy a társ Te vagy?... 2007. április 14. [lap tetejére] Kincsmondóka Kincset küldtél, kincset kaptam, A szívembe mind elraktam. Bánatórán előveszem, Örömnapon szeretgetem. S hogyha álom lepi szemem, A szívembe visszateszem. - Egész éjjel velem jártál, Hűs forrásra rátaláltál. Néztük egymást víz tükrében, Álomtündér szép szemében. Reggel fele, napra kelve, Madárdalra jól figyelve, Előhozom drága kincsem, Kinek párja sehol sincsen. Imáimat vele kezdem, Istenáldást rákövetem. Velem lészen egész napon, Soha-soha el nem hagyom. - Kincset kaptam, bővölködöm, Hatalmas az én örömöm! Nincs határa, nincsen vége, Vajha hozzád is elérne! Rózsás arcod simogatná, Egész kedvem néked adná. - Vala kettő, lenne úgy egy. Vándorszekér egy útra megy. 2008. december 16. [lap tetejére] 23. zsoltár - Isten gondot visel rád Kata zsoltára Az Úr a te pásztorod, nem szűkölködsz. Füves legelőkön nyugtat téged, és csendes vizekhez terelget téged. Lelkedet megvidámítja, az igazság ösvényein vezet téged az ő nevéért. Még ha a halál árnyékának völgyében jársz is, nem félsz a gonosztól, mert ő veled van. Az ő vesszője és botja, azok vigasztalnak téged. Asztalt terít neked az ellenségeid előtt, elárasztja fejed olajjal, csordultig van a poharad. Bizonyára jósága és kegyelme követnek téged életed minden napján, s az Úr házában lakozol örök időkig. [lap tetejére] Üdvözlégy, Katinka Üdvözlégy, Katinka, kegyelemmel teljes! Az Úr van teveled. Áldott vagy te az asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse, Krisztián. Asszonyunk, Katinka, Krisztinek szent anyja, imádkozzál érettünk most és mindörökké! Ámen [lap tetejére] Reggel Ha eljön a reggel és felszáll a pára Reád köszön a kelő nap legelső sugára. [lap tetejére] Gondolatszilánkok fordulj felém, hogy lássam arcodat, és felelj: ki vagy te? - ember - is lassan járnak a gondolataim összekeverednek egymásnak esnek, mint a birkózók erővel, akarattal, izzadt testtel egymás arcába lihegik igazukat az én arcomba lihegik igazukat: "Hagyj minket, ostoba! engedj szabadon, mert, ha nem, megölünk! Először egymást, s aki állva marad, az téged. Elég volt belőled! Elég volt a világból! El akarunk menni - de csak egy megy el a győztes. Megölünk! Érzed?" igen ösztönös szemmozgás automatikus érzékelés lépések, amelyeket a tudatalatti irányít - ki vagy te? csendesítsd le őket ott, belül mondd nekik, hogy még nincs vége, mert Te nem akarod! nem akarod? lehet akarom hinni, hogy nem akarod! ki vagy te? felelj: visszahozod a múló éveket? ugye, nem lehet? éberen őrzöm az álmokat, ami belőled maradt nincs kép, csak képzelet se hang meleg lehet? a Hold most a Napom fénye nem bánt s benne azt is láthatom, ami sose volt való időt betöltő játék veled lehet? nincs kép, csak képzelet, és kőbe zárt remény, hogy örök legyen, s ne kopjon el, ha már a Hold is aludni tér, és kérdéseimre csak a csend felel. 2008. április 21. [lap tetejére] V á l a s z v e r s e k
Krisz-cica válasz gleam Krisz-cica vers című versére Egyszer volt egy kiscica, Úgy hívták, hogy Krisz-cica! Volt bajusza, füle, farka, Aranyos egy cica-fajta! Kedves, szelíd, mosoly-teli, Örömét a jóban leli. Ha mosolyog, kisüt a nap, Bánatos szív örömre kap! Büszke is rá Kata Mama, Szeretgeti, elringatja. Teszik, mit az Isten megáld - Aranyszívű cica család. | Krisz-cica vers gleam Egy Krisz-cicával találkoztam és elsétált velem a városba Mindenki mosolygott ő pedig csak nyávogott! Aztán egy kutyuska azt mondta, hogy butuska A cica megijedt a hangjától s felébredt az álmából! :-)
[lap tetejére]
Milyen érdekes, hogy amikor Te fejezed be a napot, mi akkor kezdjük, s fordítva...... Olyan, mintha váltanánk egymást az álmok országában...... :) - gleam Álomcsere Amikor felébredek, csokorba kötöm az álmaimat és odaadom neked, hogy vidd el az Álmok Országába, ahol minden lehető, s a földnek nincs határa - vesd be velük az Álomföldeket, hogy teremjenek mosolyt, kacagást, öröméneket legyen belőlük virágos mező, madárdal, napsugár, titkot rejtő röpke szellő - s ha már felnőnek mind, simogasd meg őket, s kérdezd meg, boldogok-e veled? és meglásd, amit felelnek, megdobbantja szíved: Ne menj el tőlünk - mondják mind kedvesen -, mert szeretünk! Ne hagy itt minket, mert nélküled nincsen életünk! Énekelj nekünk álom éneket, tárd ki karod felénk, add nekünk szíved, hogy ne féljünk az éjszakától, ha mégis elmész - s ha menned is kell, gyere vissza hamar! ne légy soká távol, mert szeretünk, nélküled nincs életünk! mert mi te vagyunk s te a miénk - szakítsd le szirmunk, kösd csokorba szépen s vidd el annak, kivel álmot cseréltél, ki egy más világban él - ahol te is - és mondd meg neki: Az Álmok Királya üzeni, hogy az álom egyszer valósággá válik, mert akik álmot cseréltek, azoknál már nincs olyan, hogy másik csak mi csak egy csak örök mint az álmaink. [lap tetejére]
gondolatok gleam Azon az éjen című versére ...s azon az éjjelen álmot láttunk - nem akartuk, hogy vége legyen, mert egymásról szólt, legyőzve teret és időt, ahogy az álmokban lenni szokott - kapaszkodtunk az éjszakába, megállítottuk az idő múlását, végtelent kiáltottunk együtt egyszerre egy hangon - kapaszkodtunk egymásba, mert ez csak az álmokban lehetséges akartuk, hogy ne legyen vége, mert jó volt és szép Veled... s azon a hajnalon, a nehéz ébredés után, reméltük, hogy az álomból Isten itt hagy valamit nekünk, hogy melegedjen a fázó lélek, hogy csillapuljon a szívdobogás, hogy megteljen az üres ágy, s amikor üzen a vágy, ne legyen hasztalan... hittük, hogy Isten itt hagy valakit nekünk... s amikor a felkelő nap visszahozta a valóságot, megfordultam, rád néztem és megkérdeztelek: - Hát te itt vagy? S akkor buta kérdésemre bölcsen feleltél: - Hát persze, hogy itt vagyok! Az erő és a szeretet elhozott álmaidból, hogy legyek neked. S elhozott téged is nekem, mert a nappalok zaját léted szelíd zsongássá csillapítja. És ha majd elfáradok, karjaidba veszel. És ha elfáradsz, karjaimba veszlek, arcomat arcodra teszem, hogy éljünk boldogan, csendesen... | Azon az éjen gleam …azon az éjen a csillagok fénye homályba fagyott mint jégvirág az égen kapaszkodtak eggyé s akarták szebbé a leghosszabb éjszakát velünk sírták át…
[lap tetejére]
gondolatok gleam ...és ha néha című versére és ha kérdezem, válaszol és igazat mond, mint a gyerekek s mint Isten... mert ők mindketten azok s bár úgy látszik, felettünk vannak messze tőlünk úgy látszik, mert messze vagyunk tőlük mi - önmagunktól ha kérdezzük, válaszol ha faggatjuk, türelmes ha szeretjük, viszont szeret ha váddal bántjuk, megsimogat ha... válaszol nekem neked igazat szépet kedveset mert csak azt tud mert nem tud rossz lenni még ha akarna, sem de nem akar nem ismeri a szót: "rossz" nem ismeri a tettet: "rossz" téged ismer téged tud ismered Őt tudod Őt szereted Őt... hiszed Őt mert jó... nem tud másként soha semmit... mint te a szó elér a gondolat elér a mosoly elér mert jó vagy... mint te | …és ha néha gleam …és ha néha elfáradok, az nyugtat meg csendesen, hogy fenn az égen láthatom a kékség csodás tengere mint tárja fel féltve őrzött titkait…
[lap tetejére]
gondolatok gleam Emlékezés című versére játék volt minden, a szerelem, az élet a csókok, a remények s játék voltál te is - játszottál velem, s én hittem neked - s hiszek ma is makacsul, ostobán, mintha ez éltetne, holott megöl lassan napról napra morzsolva a sziklát mi én vagyok - általad morzsolva, míg apró homokká nem porlik s elpihen csendesen a sivataggá vált lélek édes otthonában, ahol az örökkévalóság mozdulatlanságába fagy, ami ma még élő: a szív, a lélek s a halálon túl is élő szaggató remények | Emlékezés gleam Az est rám terítette emlékekből szőtt takaróját csendesen, mintha fáznék a sötétedő világban - azt is megengedte, hogy lássam a csodát, melyet elrejt az árnyék lelkem fájó titkában... Újra élnek a képek s fájnak kóbor álmaim; vakon tapogatózom résnyi fényeket kutatva - dalaim elavult hangjai égnek valahol legbelül, s vágyaim szavakon térdepelnek könnyeket hullatva... Körülöttem gyertyák pislognak; meghitt-meleg táncuk eláraszt és szorít, késsel érint a gyász - meredten nézem a sírokat; néma pillantásuk a Semmibe távozik s egyre jobban fáj... /2008.10.31./
[lap tetejére]
Katamondóka gleam Hajnal című versére Napsugárral kelsz szerelemre lelsz. Holdsugár lesz puha párnád elsorolod szíved vágyát. Tündér fülek meghallgatnak tündér dalok elringatnak. Jövel szép est, ó, úgy várom szivárványszín Tündérálom! | Hajnal gleam Hajnali szellő-suhanás titkai első mosoly-pillanat szirmai friss-harmat illatú szárnyalás napfény-reményű hallgatás...
[lap tetejére]
Naplemente utáni este gleam naplemente-képére amikor lement a nap, eljössz az ablaktól, behúzod a függönyt, felgyújtod a villanyt, megfőzöd a vacsorát és leülünk az asztalhoz - nem szólsz rá a gyerekekre, akik boldogan mesélnek mindenféléről, s közben addig nevetnek semmiségeken, amíg te is elmosolyodsz - lefektetjük őket, elmosogatsz, én eltörölgetek, kicsit még ülünk az asztalnál, hogy megállítsuk a haladó időt, majd eloltjuk a villanyt és elmegyünk álmodni a valóságot, amely keveseknek adatott meg itt a földön. [lap tetejére] Én is elvesztettem valakit - ha másképp is, de ugyan úgy örökre. - gleam Meglásd Meglásd... az ablakon túl más világ van s kinézel, ott fog ülni az asztalnál, mint régen annyiszor és könyököl és rád néz, mint régen annyiszor és szól, ha most nem is hallod... de hallod - mégis, mert tudod, mit mond: mindent, amit még nem mondott el, amit el kell mondania, amíg itt vagy a földön amit meg kell tudnod, hogy majd megtaláld Őt az ablakon túl - majd egyszer, ha itt lesz az idő és meghallod a hívást - a hívását! mert akkor menned kell, választanod a sok egyforma út közül csak egyet, amely hozzá vezet nem lehet visszafordulni, letérni, kérdéseket feltenni, hogy merre? semmit sem szabad, csak menni felé biztosan határozottan erővel hittel szerelemmel s akkor megtalálod Őt túl az ablakon... ezért hallgasd most szavát lásd a szemét, a mosolyát, mert azok az Út, amin majd menned kell halld a hangját, hogy felismerd a hívás szavát a sok szó a sok ígéret a zaj a lárma között jegyezd meg a hangot, írd fel szívedbe, hogy örökre megmaradjon, hogy ezután mindig halljad éjjel és nappal örömben és bánatban álomban és valóságban... s ha meghallgattad Őt és mindent megtudtál, mondd el gyermekednek, ki Ő is - és te mindent mondjál el neki, mert tudnia kell, hova mész, kihez mész, miért mész, milyen úton mész, hogy ne azt kérdezze: Miért? hanem meghajtsa fejét, amikor utadra bocsát: "Menj, ha menned kell! de ne maradj soká, mert én is várni fogok rád nemcsak Ő... félek nélküled az éj mindjárt közel s te nem leszel itt velem... ne maradj soká..." az ablakon túl más világ van s ha elindulsz felé minden más lesz egyszerű szép jó az ablakon túl van Ő s ott vagy te is tudom látom érzem s ott vagyok én is és Ő is, akit szeretek és itt el nem érhetek mint ahogy te sem... hallgassuk hát Őket hogy tudjuk az Utat majd... egyszer... [lap tetejére] Ősz… gleam írta: …elmúlt pillanatok a nyárból valami hiányzik a tájból nem fáj… mégis oly hidegek a reggelek… és a csillagok másképp fénylenek… gondolataim: …mert álmosak, és nagyokat pislognak a hűvös éjszakákon, amikor már az ökörnyálak is alszanak s ha letűnik a bizonytalan éjjel, a nap fakó fénye tépett ruhájukat foltozza késő melegével. gleam válasza: őszi estén csendes a táj valami elmúlt a nyárból s mikor felnézek az égre, sötétebbnek látom…. gondolataim: …mert az ősz megágyazott, hogy ha jön a Tél Király és elhozza az első fagyot, fejét álomra hajtsa, s amikor a fehéren suhanó szél aranyló haját simogatja, higgye, hogy hozzá a dús kalászt érlelő nyár és tarka rét beszél. [lap tetejére] Isten könnyei gleam Színek című elbeszélésének folytatása (gleam elbeszéléséhez kattintsunk a fenti linkre) - Lassan hajnalodik… - mosolyodott el a Fehér virág - az első csillogó harmatcsepp rajtunk fog megpihenni… S amikor az álmából ébredő nap rájuk nevetett, a Fehér virág megkérdezte a társát: - Tudtad te azt, hogy a harmatcseppek mind Isten könnyei? - Nem - felelte a Kék virág. - De miért sír minden reggel Isten? Miért bánatos? Talán rosszak vagyunk? Vagy rosszak a gondolataink? Igaz, néha nagyon nehéz jónak lenni, pedig annyira akarom! - Dehogy bánatában sír Isten! - kacagott a Fehér virág. - Isten boldogságában sír, mert amikor letekint a földre, a mezőkre, a az ébredező, álmos szemű bogarakra, a virágok tarkaságára, az erdők fenséges csendjére, s az égbenyúló sziklacsúcsokra, újra és újra olyan boldogság önti el a szívét, hogy sírnia kell. Amikor ránk néz, vagy a szomszédainkra, a pipacsra és az aranysárga kutyatejre, az Úr is elérzékenyül, mert nap mint nap látja, hogy milyen csodálatos dolgokat teremtett. - Akkor engem is szeret, ugye? - kérdezte félénken a Kék virág. - Akár mit gondolok magamról, Ő mindenképpen szeret? Ugye? Mondd, hogy szeret! - Hát persze, hogy szeret! - felelte a Fehér virág komolyan. - Téged ugyan úgy szeret, mint minden más teremtményét. Isten nem személyválogató, tudja a legtitkosabb gondolatainkat is, és éppen ezért szeret! A gondolatainkból kiolvassa a jót, a jóra törekvést, a nemes szándékot. De látja a kétségeinket, a félelmeinket is. És amikor a sötét fele megy a lelkünk, leszáll közénk, beleköltözik valakibe, aki azután megvigasztal, átsegít a nehézségeinken. Mint én vigasztaltalak, segítettelek nemrég. Bennem Isten szólt hozzád, s ugye, hogy eltávozott minden kétség belőled? Ugye érezted, ahogy a szavai simogatnak? - Igen... - A Kék virág elgondolkodott a hallottakon, néha bólintott egyet, mintha jóváhagyná magában a Fehér virág szavait. Azután felvetette a fejét, elmosolyodott, leveleivel átölelte a Fehér virágot és arcát annak arcához szorította. - Igen! Igazad van! Minden így történt! - mondta boldogan. - Most már értem és érzem én is! És tudom, hogy legközelebb belém költözik majd Isten, hogy vigasztalni tudjam, aki erre rászorul. Milyen jó ez! - S határtalan örömében megcsókolta a Fehér virágot, és azután még sokáig virultak ott a mezőn, egymást átölelve. Azon a reggelen a szokottnál nagyobb harmatcseppek hulltak az égből, és tovább ékesítették a mező virágait.

n[tartalomjegyzék]n[cimlap]n[lap tetejére]n