« VÍZÉPÍTÉSZET. Írták Kelen József, Hegedeös Miklós és Remenyik Andor. | KEZDŐLAP Pozsony vármegye Tartalomjegyzék | TÖRVÉNYKEZÉSI VISZONYOK. Írta E. Nagy Olivér dr. »

308IPAR, KERESKEDELEM ÉS KÖZLEKEDÉS.
Írta Wolf Gerő dr.
Pozsony városa és a vármegye hazánk történetének már régibb korában is az ipari fejlettség és az élénk kereskedelmi forgalom képét tünteti fel. A belterjesebb közgazdasági élet előfeltételei földrajzi fekvésében és abban a körülményben találhatók fel, hogy Pozsony alkotmányos életünknek a nemrég mult időkig középpontja és nagy események színhelye volt és e szerepében a vármegye is részt vett. Határszéli fekvésénél fogva állandó kereskedelmi összeköttetésben állott Ausztriával és mint az ország nyugati és északnyugati ki- és beviteli forgalmának kapuja, a szárazföldi és vízi utakon közvetítette az ország belsejébe az ipari szükségletek fedezését s a mezőgazdasági termékek kivitelének is mindig egyes legfőbb újta volt.
A pozsony-nagyszombati első vasút emlékérme.
A pozsonyi városi múzeumból
A régi koronázó várost a gyakoribb fejedelmi látogatások és utazások már régi idők óta fényes ünnepségek színhelyévé tették és az ország szine-java találkozott itt, a mikor országos jelentőségű ügyek foglalkoztatták a rendeket.
A közélet emez élénksége természetesen az ipari munkának is lendületet adott s a legkülönfélébb iparágak nyertek általa tápot és támogatást.
Reánk maradt városi okiratok tanúsítják, hogy mily sokféle és kiváló munkát végeztek a pozsonyi és a vármegyei iparosok.
Hogy honfoglaló őseink mindjárt kezdetben igyekeztek a hazában ipart, művészetet teremteni és meghonosítani, arról hazánk történetének lapjai bőven tanúskodnak, midőn az Árpádok korában királyaink, főpapjaink és főuraink idegen művészeket és mestereket hoznak az országba. De őseink az ipari életre is rányomták a nemzeti jelleget, amidőn a kézműipart nemzeti sajátságaikhoz és szükségleteikhez képest fejlesztették és tökéletesítették a magyar kézműves ügyességével és gazdagították azokkal az iparágakkal, melyek - mint különleges magyar iparágak, minők: az ötvösök, bőrkészítők, timárok, szűcsök, irhagyártók készítményei - a külföldön is híresek voltak.
A czéhek.
A szervezett ipari élet itt is egyidejű lehetett a fejlettebb iparűzéssel; mindamellett a czéhek intézményéről szóló történeti adataink csak a XIV. század kezdetéről valók. Nagy Lajos idejében a czéhek működését általánosan kezdték már szabályozni; ilyenek voltak a pozsonyi mészárosok, suszterek és pékek 1376-ból származó czéhszabálzatai. A mészárosok és pékek hús-, illetőleg kenyér-elárúsítására vonatkozó, ugyancsak Nagy Lajostól 1370-ből származó rendelet Pozsony városára nézve akként intézkedik, hogy a mészárszékek és kenyérárúsok a városház mögött helyeztessenek el. Ugyanez időben a mészárosok és mészárszékek számát 28-ban állapítják meg s intézkedés történik aziránt, hogy a kiszemelt és felesketett mészárosok segédkezzenek a hatósági húsvizsgálatnál. A pékek számát 16-ban állapították meg és megbízták 310őket, hogy a kenyér helyes és pontos mértékére a hatósággal együtt felügyeljenek.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Szabók (1784).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Gyertya- és szappanöntők.
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Borbélyok.
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Rézmívesek (1699).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Borbélyok és sebészek (1774).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Nyergesek (1647).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Könyvkötők
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Sörfőzők (1726).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Mészárosok
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Sarkantyú-készítők (1625).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Fésüsök (1741).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Ötvösök.
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Szitakötők (1617).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Puskamívesek (1733).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Timárok (1771).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsonyi czéhpecsétek.
Tűkészítők (1730).
A pozsonyi muzeumban levő eredeti után.
Pozsony városában többször látjuk az érintkezési pontokat a városi hatóság és a czéhek működése között, sőt ez utóbbiak némely jövedelmében, mint pl. a szűcsökében, a tanács is osztozkodott. A honvédelem is az iparosszervezetek nyilvános feladati közé tartozott, de leginkább látjuk azt, hogy a czéhek a vallásos élet külső nyilvánulásaiban vesznek tevékeny részt. Ilyképpen a czéhekbe tömörült iparosok működését a társadalom általános elismérese kísérte s közülök sokan a városokban és a vármegyében előkelő és bizalmi állásokat foglaltak el. Czéheink belélete igen tartalmas és szép képet tüntet fel. S ha egyik-másik tekintetben a czéhek működésében egyoldalú szempontokat látunk érvényesülni s egyes rendelkezésük az önzés és haszonlesés jellegét viseli is magán és habár ez is, mint minden eredeti intézmény, ha külső és önmagában rejlő korlátozások nem tartják vissza, könnyen eltávolodik egyik-másik czéljától, mindazonáltal az akkori viszonyok között az ipari munka megkívánta az ilyen szigorú szabályozást és a jó munkaerők tömörülését, amelynek sok tekintetben üdvös hatását is látták. Jellemzők e tekintetben a pozsonyi szabók szigorú szabályelvei, melyek a czék tekintélyének emelését és a mesterek erkölcsös életének fejlesztését tűzték czélul. Így: csak nős ember lehetett a czéh tagja, akinek, ha idegenből telepedett a városba, jó magaviseletéről szóló bizonyítványt kellett hoznia, mielőtt a czéhbe felvették. A nőtlen legény csakis mesterének dolgozhatott s részéről 8 napi felmondás volt szükséges, ha mesterétől megvált. A pozsonyi mészárosok szabályzata szerint az a mester, a kit a gyakori húsvizsgálatnál rossz hús elárúsításán kaptak, szigorú bűntetést fizetett; ezenkívül a mészáros szigorú kötelessége közé tartozott a vevőközönséget tisztességesen kiszolgálni.
A pozsonyi suszterek különösen arra ügyeltek, hogy a mesterek jól dolgozzanak és a ki az előírt szabályokat meg nem tartotta, annak munkáját nyilvánosan elégették, sőt magát a mestert fogságbüntetés is érte. Hasonló szellem hatotta át a pozsonyi pékek legrégibb szabályzatát, mely a jó munkára és a kenyér és a sütemény mértékének pontos megtartására fektette a fősúlyt; pl. ha valamely mester kisebb kenyeret sütött a megszabottnál, árúját a kórházi szegények javára elkobozták. Ezenkívül kötelességük volt a pékeknek arról gondoskodni, hogy a piaczi fogyasztás számára mindig elegendő kenyér és zsemlye legyen.
A pozsonyi és nagyszombati czéheknek más városokban leány- (filiális) czéhei voltak; ezek szabályaikat az anya-czéhtől kölcsönözték, melyhez bizonyos függési viszonyba jutottak. Egy czéhnek több fiókja volt, rendszerint a környékbeli városokban és helységekben, úgy hogy az anya-czéh a többi fiókok középpontja volt. A czéhek működésében a felebaráti szeretet is jellemzően domborodott ki s ez érzelemtől sugalt különféle jótékonysági intézményeket is istápoltak, mint: a betegsegélyezést, betegápolást, a halottaknál való virrasztást stb. A czéhek beléletét a családias szervezet jellemzi: a czéhmester gondviselője, vezetője, védője volt az iparosoknak. E mellett a czéh pénzeit kezelte; ellenőrizte a mestereket és munkájukat, a vétkesek fölött bíráskodott s végül minden összejövetelnél, akár gyűléseken, akár lakomákon, ő elnökölt. Ez utóbbi minőségben, - a mi úgy látszik, elég gyakori funkcziója volt - a czéhmestert lakomamesternek is nevezték, pl. a nagyszombati lakatosok czéhszabályaiban. A czéhmesteren kívül még a következők végeztek közteendőket a czéhek körében, ú. m. az atyamester, ki a legények ügyét-baját intézte, a dékán, ki a segédeket a munkakeresésben támogatta, a mívlátómesterek, kik a czéhmestert abban támogatták, hogy az iparosok műhelyeit, boltjait látogatták és a piaczra vitt árúkat vizsgálták. A nagyszombati lakatosoknál s más városok czéheinél ezenkívül a czég legifjabb tagja a czéh-előljáróság számára különféle szolgálatokat is végzett.
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Órások, lakatosok, puskamívesek (1714).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Kőfaragók.
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Timárok (1769).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Szűcsök.
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Gombkötők (1667).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Pékek (1652).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Kádárok.
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Bazin. Asztalosok. (1650).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Malaczka. Kovácsok, lakatosok stb. (1661).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Malaczka. Kőmívesek, asztalosok, kádárok stb. (1785).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Malaczka. Szabók (1741).
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Somorja. Molnárok.
Az illető községben levő eredeti után
Vidéki czéhek pecsétjei.
Nagylévárd. Kádárok (1821).
Az illető községben levő eredeti után
Az inasügyre is nagy súlyt helyeztek a czéhek, különösen a tanuló tiszteséges, erkölcsös életmódjára és a szakmájában való pontos kiképzésére. A pozsonyi pékek szabályaiból megtudjuk, hogy az inasnak tisztességesnek, illemtudónak kellett lennie; otthon és az utczán köszöntenie kellett a mesterén és annak feleségén kívül a legényeket és minden tisztességes embert; tilos 312volt fecsegnie, de ha a legények valami rosszat beszéltek a mester vagy annak családja felől, azt tartozott besúgni a mesternek.
A legények kiképeztetése és a vándorlás tekintetében a pozsonymegyei iparos czéhek az általánosan ismert intézkedéseket tartották szem előtt, de voltak ezektől eltérő intézkedések is, minő pl. a nagyszombati szabóké, a hol a czéhbe felveendő legénynek először "a város tagjává" kellett lennie. Kiváló érdekűek a czéhektől reánk maradt czéhlevelek és a czéhek pecsétjei, mely utóbbiakban Pozsony városa hazánk egyik legérdekesebb és leggazdagabb gyűjteményével rendelkezik.
Az alábbiakban közöljük a Pozsony vármegyében talált czéhlevelek lajstromát, a zárjel közé tett keletkezési évek feltüntetésével.
Pozsony: takácsok (1552), fazekasok (1569), mészárosok pecsétje (1572), kalaposok pecsétje (1583), kőmívesek (1600), csizmadiák (1602), kovácsok (1613), ácsok (1615), csiszárok, szíjgyártók, paizsgyártók és nyergesek (1637), borbélyok (1659) szűcsök (1667), harisnyakötők (1714), kádárok (1745), festők (1764), vargák (1764), hálófonók és halászok (1767), kenyérsütők (1692), üvegesek (1752), fehérsütők (1754), német szabók (1763), vidéki fuvarosok (1818), szegkovácsok (1818), timárok (1824), hentesek, húsfüstölők és kolbászkészítők (1826), szőrseprőcsinálók (1828), kertészek (1840), festék- és szerkészítők (1845), esztergályosok. - Pozsony-Várallya: szűcsök (1688). - Pozsony-Brenner: molnárok (1817).
Nagy-Szombat: szűcsök (1562), szabók és posztókészítők (1540), szabók külön (1622), posztócsinálók külön (1800), mészárosok (1562), csizmadiák (1566), vargák (1566), fazekasok (1567), szíjgyártók (1577), nyereg és paizsgyártók, csiszárok és szíjgyártók (1578), lakatosok (1584), takácsok (1584), kovácsok (1584), ácsok (1584), gombkötők (1599), kádár (1629), keréktgyártók (1629), viaszöntők (1697), mézeskalácsosok (1697), szűrszabók (1702), kőmívesek és kőfaragók (1726), kőmívesek (1727), timárok (1752), pékek (1758), kötélgyártók (1766), asztalosok (1772), borbélyok (1779), aranymívesek (1790), kalmárok (1827).
Modor: kovácsok (1591), takácsok (1612), lakatosok (1620), csizmadiák (1637), ácsok (1637), kádárok (1640), fazekasok (1642), mészárosok (1643), szűcsök (1644), vargák (1654), gombkötők (1656), posztócsinálók (1659), timárok (1690), kalaposok (1696), kerékgyártók (k. n.), szűrszabók (1709), asztalosok, szíjgyártók és üvegesek együtt (1755), molnárok (1780), ácsok, kőmívesek együtt (1792).
Szentgyörgy: takácsok (1636), csizmadiák (1646) és (1650), mészárosok (1647), kádárok (1648), kovácsok (1650), kőmívesek (1651), vegyes czéh (1655), szűcsök (1693), kovácsok és kerékgyártók a baziniakkal együtt (k. n.).
Bazin: vargák (1605), csizmadiák (1637 és 1749), kalaposok (1651), ácsok (1659), kádárok (1670), mészárosok (1725), kőmívesek (1752), pékek (1753), szabók (1753), szűcsök (1755), kovácsok és kerékgyártók (Szentgyörgygyel együtt).
Csallóköz (Szerdahely): vargák (1492 és 1702), (Szerdahely Csallóköz és Pozsonymegye számára), csizmadiák (a pozsonyiakkal együtt (1666), lakaposok (1666), kádárok (1680).
Cseklész: csizmadiák (1726), fazekasok (1745).
Cseszte: vargák (1631).
Csütörtök: csizmadiák (1660), kalaposok (1666), kádárok (1680).
Detrekő: szabók (1731).
Diós (Felső-Diós): (Szomolánynyal együtt) szabók (1776), molnárok (1823).
Galánta: csizmadiák (1723), szabók és czipészek (1815), sor czéz (1815).
Kisbodak: molnárok (1847).
Malaczka: kovácsok, lakatosok stb. (1661), kőmívesek, asztalosok, kádárok stb. (1785), szabók (1741), csizmadiák (1739).
Nagylévárd: csizmadiák (1835), vargák (1835), szabók (1835), mészárosok (1837).
Ottóvölgy: mészárosok (1725).
Püspöki: szabók (1671), lakatos- és bognár-czéh (1675), vargák (1675).
Somorja: szűcsök (1555), bognárok (1610), csizmadiák (1630, 1711 és 1719) kovácsok, lakatosok és bognárok (1689), molnárok (1823).
Szempcz: szabók (1701), fazekasok (1745), vegyes czéh (1746), kőmívesek és építőmesterek (1767).
Szerdahely (Vág): vargák (1492), tót-vargák (1780), szabók (1722), csizmadiák (1722, 1772, 1776 és 1838), mészárosok (1766), szerdahelyi és vágai molnárok (1823), takácsok (1839).
Szered: szíjgyártók (a XVI. századból), szabók (1593), vargák (1631), csizmadiák (1644), kovácsok (1661), fazekasok (1662), takácsok (1663), szűrszabók (1719), gombkötők (1723).
Szomolány: vargák (1747), szabók a felső-diósiakkal együtt (1776).
Szárazpatak: fazekasok (1801), kovácsok (1801), vargák (1801).
Ipari állapot.
Pozsony város és a vármegye iparának mai fejlettsége az országban az elsők között áll. Pozsony városa, gyárainak számánál fogva, a főváros után az első, a vármegye pedig a hatodik helyet foglalja el. De nemcsak a gyári üzemek száma, hanem az egyes iparágak kiváló jelentősége is az ország iparának egyik góczpontjává teszi Pozsonyt, mely körül a vármegye többi városai jelentékeny gyáraikkal és kézmű-iparukkal csoportosulnak.
Az iparosnépesség százalékarányának feltüntetése inkább csak a nagyobb városokban lévén helyén, ide iktatjuk, hogy Pozsonyban 1869-ben az iparosok az összlakosság 16.88%-át, 1880-ban 16.58%-át, 1890-ben 21.08%-át tették; ez utóbbi százalékkal Pozsonyt csak a főváros és Kassa előzik meg a 313sorrendben. A gyáripar fejlődése az utóbbi években rohamosan halad s ma már mintegy 95 különféle és jelentékenyebb ipartelep működik a vármegyében, ide nem számítva még 34 jelentékenyebb mezőgazdasági szeszgyárat.
Az ipari termelés következőkép oszlik meg:
Gyártelepek.

A gyár jellege | Pozsony városban | A vár- megyében | A gyár jellege | Pozsony városban | A vár- megyében
Vas- és zománcozott pléh-edénygyár | - | 1 | Paplangyár | 1 | -
Műlakatosgyár | 1 | - | Kalapgyár (üzemen kívül) | 1 | -
Rézhámor és hengermű | - | 2 | Gőzmalom | 1 | 5
Tölténygyár | 1 | - | Gőzsütő | 2 | -
Gépgyár, vasöntőde | 3 | 1 | Czukorgyár | - | 3
Kocsigyár | 2 | - | Czukorkagyár | 1 | -
Kábelgyár | 1 | - | Csokoládégyár | 1 | -
Villamos áramfejlesztő | 1 | - | Katángaszaló és pótkávégyár | - | 3
Mészkőbánya | - | 2 | Konzervgyár | 1 | -
Téglagyár | 3 | 4 | Mezőgazdasági szeszgyár | - | 34
Gőzfűrész | 3 | 2 | Dohánygyár | 1 | -
Faárugyár | 1 | - | Maláta- és sörgyár | 3 | 5
Nádszövetgyár | 1 | 1 | Ipari szeszgyár és finomító | - | 5
Bőrgyár | 2 | - | Pezsgőborgyár | 2 | -
Hajtószijgyár | - | 1 | Kőolajfinomítógyár | 1 | -
Lószőrfonó | 2 | - | Légszeszgyár | 1 | 1
Kefegyár | 1 | - | Keményítőgyár | - | 3
Posztógyár | 1 | - | Gyufagyár | - | 1
Kötélgyár és tömlőgyár | 1 | - | Enyv-és spódiumgyár | 1 | 1
Juttagyár | 1 | - | Dinamitgyár | 1 | -
Czérnagyár | 1 | - | Faczementgyár | 1 | -
Arany- és ezüst-zsinórgyár | 2 | 1 | Vegyészeti gyár | - | 1
|  |  | Gőzerőre ber. könyvnyomda | 5 | -

Áttérve az egyes fontosabb iparágaknak az idők folyamán történt fejlődésére és jelenlegi állapotára, a vasiparral kezdjük a leírást.
A nagyszombati mészáros-czéh vert ezüst ivóedénye.
Saját felvételünk
Vasipar.
Miután sem Pozsony vármegyében, sem közelében nincsen vasbányászat, amely olcsó nyersanyagot adna a vasiparnak, inkább a kézmű-iparilag űzött vasművesség fejlődött ki, míg a gépgyártás csak a legszűkebb keretben mozgott. Ma is inkább csak gazdasági gépet és gőzkazánt állítanak elő, régebben pedig jórészt javításokra szorítkozott a munka és ezenkívül szesz- és sörfőzőknek készítettek gépberendezéseket és egyéb kisebb gazdasági kézi gépeket. A műlakatosság azonban már régi időtől fogva kiváló helyet foglal el a vármegye iparában. Pozsony város régi számadásaiban 1314. évtől kezdve találkozunk a lakatosok különféle munkáival, melyek a szorosan vett épület- és műlakatos-ipar körébe eső munkákon kívül még az óraszerkezetek készítéséből és fegyverek javításából állottak. Hasonlóképpen a nagylévárdi "habánusok", kik a XVII. század elején telepedtek le, élénken űzték a lakatos-, különösen a szerkovács- és késes-ipart.
Az 1865-ben Pozsonyban rendezett ipar-, mű- és régiség-kiállításon 6 lakatosnak a munkája tünt ki, a később tartott nagy tárlatokon pedig az itteni lakatos-ipar az egész országban közelismerést vívott ki magának. A lakatosoknál 315jóval több kovács volt a vármegyében, kikről a pozsonyi számadások szintén már az 1379-iki adókönyvben tesznek említést: bádogos már kevesebb volt.
Pozsony. - A dinamitgyár.
Eredetije a gyár tulajdona
A kocsigyártás szintén régi idők óta virágzott s az itt készült kocsik nemcsak a felvidéki megyékben voltak elterjedve, hanem a Délvidéken, sőt a Balkán államokban is, a hová a Dunán szállították. Különösen csinos kocsikat készítettek Pozsonyban; a megyében pedig a könnyű s ezért általánosan kedvelt bazini szekereket készítették s a 70-es évek elején mintegy 140 kerekes 80 munkással dolgozott. A kocsigyártás Pozsonyban máig is megtartotta jelentőségét s az itt késztett csinos hintók és vadászkocsik külföldön is keresettek.
A különleges vasfeldolgozás terén figyelmet érdemel a zománcz-edénygyártás, melyet hazánkban csak az újabb időben honosítottak meg. A ligetfalvi gyár öt évvel ezelőtt keletkezett. A pozsonyi kábelgyár nemcsak a belföldi szükségletre dolgozik, hanem a jelentékenyebb külföldi, sőt tengerentúli piaczokra is sok gyártmányt szállít.
A diószegi czukorgyár.
Saját felvételünk
A villamossági ipar az utóbbi években kezd lendületet venni Pozsonyban; a villamos áramszolgáltatáson kívül, kisebb dinamogépek előállításával is foglalkozik. Az 1901-ben alkotott városi villamos mű áramszolgáltatása mind világítási, mind erőátviteli czélokra rövid idő alatt annyira növekedett, hogy máris a mű nagyobbításáról kell gondoskodni. A világítási czélokra szolgáló villamos áram hektowattonként 6.5 fillér, ipari (erőátviteli) czélokra pedig csak 3 fillér, mely utóbbi olcsó díj okozza azt, hogy a villamosságnak hajtóerőre való alkalmazása napról-napra terjed az iparban. E körülmény jelentősége főleg a kézmű-ipar föllendülése szempontjából domborodik ki.
A borostyánkői rézhámor már a régibb időben szolgáltatta a rézműveseknek különösen a szeszgyári berendezésekhez való anyagot; jelenleg a belföldi vasúti és hajózási szükségleteket fedezi.
Agyagipar.
A fazekasok már hajdan is jelentékenyek voltak és edényeiket hajószámra vitték Pestre és a déli vármegyékbe; különösen kiváltak közülök a pozsonyi, dévényi, modori, stomfai és nagylévárdi fazekasok. Leginkább a modoriak űzték nagyban mesterségüket, a stomfai és nagylévárdi fazekasok pedig tetszetős alakú fehérszínű korsókat készítettek. Egyik-másik fazekas ezenkívül ma is figyelemre méltó sikerrel készít értékesebb s leginkább magyar motivumokkal ékített dísztárgyakat.
A téglagyártást régebben a pozsonyiak és nagyszombatiak, ma kívülök még a dévényújfalusi és bazini gyárak űzik és termékeiket a szomszéd Ausztriába is kiviszik. Készítenek alagcsöveket és jóminőségű fedélcserepet is.
A régóta működő máriavölgyi palakőfejtőnek a termékei ma is inkább csak az állam és a közeli vidék szükségletét fedezi.
A nagyszombati czukorgyár.
Saját felvételünk
316E helyen felemlítjük még a pozsonyi fedéllemez- fa-czement és szigetelőlemez-gyártás.
Faipar.
A kádárok a bortermelő vidékeken természetesen élénk ipart űztek, különösen régebben, a mikor maguk is borüzlettel foglalkoztak; kiváltak közülök a pozsonyi kádárok, kikről a legrégibb városi adólajstromok tesznek említést; ezek a Dráva tokrolatától hajókon hozták fel a Dunán a szlavóniai dongafát; de puhafából is készítettek különféle edényeket és ezek számára az Ausztriából és a Felvidékről a Vágon leúsztatott és a szeredi piaczon vásárolt fát használták. Háztartási és egyéb gazdasági faedényeket az egész vármegyében készítettek.
Az esztergályosokat, asztalosokat és ácsokat, mint különálló kézműveseket említik régi történeti adataink. Ma is híresek a meggyfából készült Ehrenhoffer-féle pozsonyi szivarszipkák, pipaszárak és sétabotok.
Az építkezéshez szükséges nyersanyagot vízi erőre berendezett fűrészmalmok állították elő, melyekből a 70-es években az egész vármegyében 6 volt üzemben s ezenkívül 2 pozsonyi falemez (furnir)-gyár. Újabb időben keletkezett Pozsonyban egy falmez- és dobozgyár.
A jelenlegi gőzfűrészek helyzete nehéz, mert Németország a megmunkálatlan fatörzseknek hazánkból való bevitelét vámmérséklésekkel segíti elő, ellenben a fürészelt fára oly magas vámot vet, hogy kivitelünk csaknem lehetetlenné válik és így fűrésztelepeink a külföldi piaczokon nemcsak a nyersanyagoknál, hanem a fűrészelt áru tekintetében és hátrányt szenvednek németországi verseny miatt.
A míg az asztalos- és ácsipart különösen Pozsonyban jelentékeny mérvben űzik, úgy hogy iparosaink a szomszéd osztrák városokban is dologznak, addig a bútoripar Ausztria versenye miatt szenved s nem tud fejlődni, habár elég tehetséges bútoriparosaink vannak.
Bőripar.
A bőrt készítő és feldolgozó iparágak, mint a melyek a ruházati szükségleteket szolgáltató munkakörhöz tartoznak, Magyarországon már a régi időkben is nagy jelentőségre tettek szert s a legtöbb e szakba vágó mesterség őseinknek, mint hadviselő népnek, foglalkozásánál és szükségleteinél fogva, különleges magyar ipart alkotott s már korán kifejlődött.
Pozsony vármegye fejlettebb marhatenyésztése elegendő nyersbőranyagot nyújtott ez iparág számára és az e szakba vágó iparosok száma is jelentékeny volt; pl. a XIV. századbeli régi oklevelek egymagában Pozsonyban 18-20 timárt említenek.
A czipészeknek 1376-ból eredő czéhszabálya eléggé mutatja, hogy ez iparosok mily kiváló szervezettséggel rendelkeztek. Említésre érdemes, hogy czipészsegédek sztrájkszerű mozgalmáról is jelentenek 1516. évbeli történeti kútforrásaink, amennyiben a segédek tömegesen beszüntették munkájukat s a mesterek kénytelenek voltak a legények javára engedményeket tenni. 317Jelentékenyebb bőrgyártás a vármegyében ezelőtt nem volt s a kereskedők a külföldi bőrgyártmányokon kívül főleg a szomszéd vármegyei Brezováról és Németprónáról hoztak bizonyos bőrfajokat. Pozsonyban, Nagyszombatban, Modorban, Somorján és más helységekben csak timárok készítették a bőrt. Újabbi időben is nehézségek merültek fel a bőrgyártás fejlődésével szemben; ilyen volt pl. az a körülmény, hogy általában nem fordítottak kellő gondot a nyersbőrnek teljesen sértetlen lefejtésére, a minek következtében a bőrökön sok bemetszés fordul elő, úgy hogy egész nagy bőrdarabot, mint a minőkre számos iparágnak, pl. a kocsigyártásnak szüksége van, itteni bőrgyártásunk ritka esetben termeli.
A finombőrgyártást ma a pozsonyi gyár képviseli, a mely termelvényeit Ausztirába is szállítja, de ezenkívül Németországba és a keleti államokba is jelentékeny kivitele van. A bőrgyártás a nyersanyag aránylagos drágaságával küzd, a mit e vármegyében a Németországba való nyersbőrkivitel nagyban fokoz.
A sörte- és szőripar terén a pozsonyi kefegyár nagy hírnévre tett szert és hazánk egyedüli jelentékeny vállalata, mely a belföldi szükséglet fedezésén kívül külföldre, leginkább Angolországba, a tengerentúli fogyasztó-piaczokra viszi ki gyártmányait.
Szövőipar.
Pozsony és a vármegye szövőipara hajdan jóhírű volt s legrégibb történeti adataink tesznek említést róla. Vásznat is szőttek, de legfőbb foglalkozásuk a posztószövés volt; csak a későbbi időkben találunk Pozsonyban selyemszalaggyárat is, melynek gyártmányai a nagyszombati és felvidéki vásárokon keltek el.
A takácsok kézi szövőszéken dolgoztak, nagyobbrészt csak télen, míg nyáron - úgy, mint régen sok iparos - mezei munkával foglalkoztak.
A 70-es években a vármegyében 500 takács foglalkozott. A szövőgyárak versenye a kézi szövést mindinkább háttérbe szorította s a megyében Modorban és Nagyszombatban csak olcsóbb minőségű flanelt és halinaposztót állítanak elő a nép szükségletére. A pozsonyi 1865. évi kiállításon csak két szövő mutatta be munkáit. Annál jelentékenyebb e téren a gyáripar, mely különösen a posztószövés, a juta-, len- és vászongyártás, az arany- és ezüstpaszománykészítés s végül a czérnagyártás terén válik ki. Textiliparunk mai helyzetében különösen fel kell említenünk a nyersanyag drágaságát, mely a szövőipar történetében bizonyára állandó nyomokat fog hagyni.
A magyarfalvi czukorgyár.
Saját felvételünk
A vármegye szövőipara általában nyugat és kelet felé is mutat kiviteli törekvéseket; így a czérnagyártás, a mely nagyobb külföldi fogyasztási 318terület szükségletét fedezi. A len-, vitorlavászon- és jutagyártás, valamint az arany- és ezüstpaszománykészítés szintén szállít az ausztirai piaczra és nyugat felé, de ezenkívül különösen a Balkán államokba való kivitelre is súlyt helyez.
Pozsony. - Az "Apollo" r. t. kőolajfinomító telepe.
Eredeti rajz
Sokszorosító- és papiripar.
A vármegyében ezelőtt több papírgyár működött, melyek nemcsak csomagoló-, szalma-lemezpapírt, hanem különféle írópapirokat is gyártottak. Ezek a gyárak egyenként átlag 25 munkást foglalkoztattak s évi termelésük mintegy 3000 mázsa papiranyag volt. Jelenleg nincsen papirgyártás a vármegyében, a minek legfőbb oka Ausztria erős versenye.
A nyomdászat Pozsonyban és Nagyszombatban virágzott; ez utóbbi helyen Telegdy Miklós esztergomi prépost 1577-ben állítja fel az első nyomdát és mindjárt a következő évben megjelenik az első sajtótermék is. Hasonlóképpen Forgách Ferencz esztergomi érsek állít Pozsonyban katholikus nyomdát, melynek egy része azonban 1644-ben Nagyszombatba, mint a katholikus irodalom akkori középpontjába helyeztetett át. Ezután Pozsonyban egy evangélikus nyomdát is látunk működni, sőt a városi levéltár adatai szerint 1678-ban a városnak is volt nyomdája. A mai nyomdászipar a kor igényei szerint működik s a legmodernebb gépeket alkamazza.
Élelmezési ipar.
Az élelmezési és élvezeti czikkek tekintetében a vármegyében első helyen a malomipar érdemel említést.
Pozsony városában a malomipar, a legrégibb adatok, az 1379. évi adólajstrom tanúsága szerint, sűrűn űzött foglalkozási ág volt és a liszt nemcsak a helyi és vidéki fogyasztás számára volt rendelve, hanem fontos kiviteli czikk is volt.
A malmok túlnyomó része vízi erőre volt berendezve, később azonban már több gőzmalom is működött Pozsonyban és a vármegyében.
A pozsonyi vízi malmok a Duna és a Vödricz-patak mentén feküdtek. Kezdetben az e patak mellett működő mind a kilencz malom részvénytársaság tulajdona volt, mely 1844-ben 320,000 forint alaptőkével alakult s vette meg a malmokat, később azonban a malmok részint magántulajdonba mentek át, részint bérbe adattak, kettőt pedig műmalommá alakítottak át. A malmok többnyire bánáti gabonát őröltek s a lisztet Ausztriába, főképp Cseh- és Morvaországba, egy részét pedig Németországba szállították.
A legnagyobb gőzmalom a 25 lóerejű gőzgéppel dolgozó s a fentebb említett vízi malomból műmalommá átalakított malom volt.
A 70-es években három gőzmalom volt üzemben Pozsonyban, ezenkívül egy Szereden és egy Duna-Szerdahelyen.
319A vármegye többi helységeiben számos vízi malom működött ez időben, úgy hogy a molnárok száma a vármegyében 500-nál többre rúgott és ezek több, mint 300 munkást foglalkoztattak.
A malomipar jelenlegi helyzetét különféle tényezők, nevezetesen a szállítási díjak alakulása és a gabonabeszerzés, illetőleg a gabonaárak befolyásolják. A gőzmalmok, helyzetüknél fogva, a nyugati lisztkivitelre fektetik a fősúlyt, bár e tekintetben az osztrák malmok versenyével kell küzdeniök, melyek a magyar gabonabeszerzésnél kormányuktól jelentékeny kedvezményeket élveznek.
A vármegyében két jelentékeny gőzmalom működik, ú. m. a pozsonyi gőzmalom és a dunaszerdahelyi gőzmalom r.-t.
A pékek, miként már előbb láttuk, régi időtől fogva jelentékeny számban működtek, süteményük általában közkedveltségnek örvendett; különösen régi idő óta híresek és külföldön is elterjedtek a pozsonyi mákos és diós patkók és a pozsonyi kétszersült.
Czukoripar.
E vármegyében a czukorgyártás már régóta jelentékeny iparág s azelőtt is jól berendezett, nagyobb munkaerővel rendelkező gyárakban dolgoztak. Jó czukorrépatermő területüknél fogva és alkalmas közlekedési eszközeik miatt éppen Pozsony és Sopron vármegyék voltak az elsők, a hol czukorgyárak keletkeztek s most is a gyáraknak csaknem a fele e két vármegyében van. Az első czukorgyárat Pálffy herczeg jószágkormányzója létesítette 1830-ban Nagyfödémesen. Ez a gyár, mely az ország második ily gyára volt, már a következő évben kezdte meg üzemét. Az első évi termelés mennyisége 3.500 b. mázsa répából, 142.5 mázsa czukor adott. A Csallóközben, Bősön is volt egy czukorgyár, mely annak idején a vármegye legnagyobb ipartelepe volt s évenként 8-10000 mázsa czukrot termelt, a gyártási időszakban pedig mintegy 170 munkást foglalkoztatott; az üzemhez szükséges motorikus erőt 18 lóerejű gőzgép szolgáltatta. Ezenkívül még Pozsonyban és Nagyszombatban működött egy-egy czukorgyár. Mindezek a gyárak az idők folyamán megszünvén, jelenleg három nagyobb czukorgyár van a vármegyében üzemben: úgymint a nagyszombati gyár (1867-ben alapítva), a mely kiváló berendezéssel bír és évi termése ez időszerint mintegy 170,000 mm. nyersczukor; a diószegi czukorgyár (1868-ban alapítva), mely jól berendezve a legnagyobb termelőképességgel bír, a mennyiben évi termése mintegy 195,000 mm., túlnyomó részben nyersczukor; de részben finomított czukrot is gyárt; s végül a magyarfalvi gyár (1870-ben alapítva) évi átlagos 120,000 mm. termeléssel.
Pozsony. - A Klinger-féle gyár.
Eredeti rajz
320Megemlítendő még a régi pozsonyi csokoládégyár, melynek a helyén ma is egy jól berendezett csokoládégyár működik.
Maláta és sörgyártás.
A malátagyártás a vármegyének szintén egyik jelentékeny iparága. A Duna balpartja ugyanis az ország legjobb árpatermő vidéke, melyben az összes bevetett terület 23.38%-át foglalja le és ezzel a terménynyel több terület van bevetve, mint akár rozszsal, akár búzával.
A malátagyárak a belföldi szükséglet fedezésén kívül Ausztriába, Németországba, Svájczba és Francziaországba szállítják terméküket.
A sörgyártást régebben vagy a városok, vagy vidéken a földesurak tulajdonában rendszerint bérlők űzték. Így Pozsonyban és Nagy-Szombatban volt egy-egy városi sörgyár, továbbá Malaczkán, Csesztén, Szt.-Jánoson, Máriavölgyön, Stomfán, Nagylévárdon és Czifferen volt egy-egy uradalmi sörház; ezenkívül Szentgyörgyön, Alsónyárasdon, Alsócsöpönyben és Somorján is készítettek sört.
A vármegye 1864. évi összes sörtermelése, a mikor tíz sörföző volt üzemben, 31,458 b. veder volt, melyért 30,123 forint 56 kr. adót fizettek.
Az 1898/99-iki termelési évadban Pozsony vármegyében 8 sörföző volt, azaz a legtöbb az országban. Ezek a helyi fogyasztásban kedvelt sört állítanak elő; általában véve azonban ez az iparág a szomszéd Ausztria s nem kevésbbé a fővárosi gyárak versenyével küzd.
Pozsony. - A csokoládé- és kakaó-gyár.
Saját felvételünk
Szeszipar.
A vármegye belterjesebb mezőgazdasága mellett természetesen a szeszgyártást is mindig élénken üzték; de az üzemben levő gyárak száma a termelés viszonyain kívül a szesz piaczi árától és a mindenkori adózási rendszertől függött; volt olyan idő nem egyszer, pl. a 70-es években is, a midőn a szesz ára igen alacsony fokon állott és a lanyha kereslet miatt a termelvények eladása nehézségekbe ütközött, e mellett az adó is úgy reá nehezedett a gyártásra, hogy ilyenkor a legtöbb szeszgyár szünetelt.
A mezőgazdaságiak mellett nagyobb ipari szeszgyárak is működtek az utóbbi időig, a míg a szeszadó reformjával ezeknek el kellett tünniök s ez időszerint a vármegyében egy jelentékeny ipari szeszgyár és finomító van Felső-Szeliben, míg a mezőgazdaságiak közül mintegy 34 kisebb-nagyobb szeszfőző van üzemben; ebből jelentékenyebb mintegy 12 gyár. Pozsony vármegye a legtöbb mezőgazdasági szeszfőzővel bíró vidékek közé tartozik.
A szeszes italok készítése Pozsonyban és a vidéken már régóta sikerrel jár. Különösen a boróka és borseprő feldolgozása, valamint a szilva-pálinkafőzés ez időszerint elég jövedelmező üzletág.
A pezsgőgyártás Pozsonyban már régen virágzik s különösen 3 gyár van régóta üzemben. Az általuk gyártott magyar pezsgő nemcsak belföldön örvend kelendőségnek, hanem külföldön s főleg Ausztriában is.
321Dohánygyártás.
A hús- és zöldség-konzervek gyártása Pozsonyban most kezd meghonosodni. Pozsonyban a kincstár 1853-ban állította fel a dohánygyárat, mely azonban eleinte csak szivarkészítéssel foglalkozott és mintegy 500-550 női munkással évenként kb. 26,000.000 db. különféle fajtájú szivart gyártott. A munkások betegsegélyezéséről már akkor gondoskodott a gyárban levő betegpénztár. A gyár jelenlegi termelőképessége kerek számban 44 millió drb. szivar és 31 millió csomagos magyar pipadohány, összesen mintegy 5-6 millió korona értékben; a munkások állománya 900-on felül van, melyből 50-60 férfi, a többi női munkaerő. A férfiak napi bére 2.20-3.20 kor., a nőké 1.30-2.30 kor. között váltakozik.
Vegyészeti ipar.
A kőolajfinomítás. Pozsonyban újabb keletű és az itteni gyár 1895-ben alapíttatott. Ár- és termelési viszonyait a gácsországi nyersolaj szállítási díjainak alakulása és az ottani finomítók versenye nagyban befolyásolja.
Pozsony. - A czérnagyár.
Eredeti rajz
A benzin-finomítás egyik jelentékeny mellékága a kőolajfinomító-gyár üzemének.
A keményítőgyártás a vármegye figyelemre méltó mezőgazdasági ipara, amennyiben a Duna balpartjának burgonyatermése (a legutóbbi statisztikai adatok szerint) a Duna és Tisza köze után, az összes oltásterület 9.93%-ával, második helyen áll; de e százalék Pozsony vármegyében természetesen kisebbedik.
A keményítőgyártás hazánkban általában véve újabb keletű s a megye legrégibb keményítőgyára, a stomfai, 1887-ben keletkezett. Ez időszerint a most említett stomfai, a szeredi és a nebojszei gyár van üzemben. E vármegyében a keményítőgyártás az árak rendkívül hanyatló irányzata mellett a belföldi túltermeléssel és Csehország nyomasztó versenyével küzd. A helyzet javulása a kiviteli kereskedelem támogatásával és a keményítőt fogyasztó iparágak fellendülésével várható.
A gyufagyártást csak egy ipartelep, a nagyszombati gyár képviseli; van még Pozsonyban egy tölténygyár és a dinamitgyár, a mely egyéb robbantó szereket is készít. Különösen a dinamitgyár, berendezését és nagy terjedelmét illetőleg, párját ritkító ipartelep. Végül figyelemre méltó a vegyészeti iparágban a spódium- és enyvgyártás is, melyet a vármegyében két vállalat képvisel.
Építő ipar.
Az építőipar fejlettségéről régi fenmaradt emlékek tesznek tanúságot.
A pozsonyi városháza értékes XVI. századbeli és későbbi remek munkákat 322őriz. Ilyenek az 1577-ből való faburkolatos mennyezet, az 1695-ben készült gazdag stukaturmennyezet, mely ma is dísze a városházának.
Pozsony. - Grüneberg Károly kefegyára.
Saját felvételünk
De nemcsak ezek és a vármegye más helyein is található, műtörténeti szempontból érdekes emlékek tanúsítják az építőipar körébe vágó kézműipar fejlettségét, hanem a jóval korábbi történeti adatok is arról szólnak, hogy itt az építő iparosok, ú. m.: ácsok, kőfaragók, kőmívesek, építőasztalosok s egyéb szakiparosok nagy számban dolgoztak. Kiváló szerepük volt pl. az ácsoknak, kőmíveseknek háborús időkben, midőn a megrongált épületeket és védelmi eszközöket kellett kijavítaniok.
Az építőipar mai állapota természetesen más képet tár elénk, mint a korábbi századok munkái.
Ma a könnyebb szerkezetű lakóházakra és gyári, valamint gazdasági építkezésre fektetnek nagy súlyt. Ilyen körülmények nagyban befolyásolják az építőipar fejlődését s legjellemzőbb hatásuk abban nyilvánul, hogy gyors és olcsóbb munkára csak a nagy tőkével rendelkező és tömeges termelésre berendezett iparos vállalkozhatik, ellenben a kisebb kézműves mindinkább leszorul s inkább javításokkal, meg egyes részletmunkákkal kell, hogy foglalkozzék. Csak újabb időben kezd a szövetkezés eszméje ez iparosok körében is hódítani s mind sűrűbben fordul elő, hogy több iparos szövetkezik a nagyobb munkák elvállalására.
A legutóbbi idők építési tevékenységét a vármegye városainak és nagyobb községeinek építkezései tüntetik fel; e szerint pl. az utolsó évben emelt új épületek száma az egész vármegyében mintegy 208, a pót- és toldalék-építkezéseké 56 volt; ebből Pozsony városára 156 új és 34 pótépítkezés esett. Rendeltetésük szerint új és toldalék-építés volt Pozsonyban és a vármegyében együttvéve: lakás czéljaira 212, ipari 32, közlekedési 2, közművelődési 7 és egyéb czélú 12. Miután ezek a számok évenként változnak és hol nagyobb, hol kisebb az építkezési kedv, itt inkább a nagyobb építkezések vannak figyelembe véve, mindamellett képet nyújt arról, hogy a vármegyében az építkezések örvendetesen szaporodnak s főleg, hogy a nép lakásviszonyai javulnak.
Házi ipar.
A házi ipar űzése az utóbbi időkben jelentékenyen terjed a nép között, ami - tekintve egyes vidékek nehéz megélhetési viszonyait - nemcsak közgazdasági, hanem társadalmi szempontból is rendkívül fontos. Állam és társadalom elismerésre méltón törekszik arra, hogy a nép szegényebb rétegeit, főleg télen át, munkával foglalkoztassa, a házi ipart megkedveltesse s az előállított készítmények kellő értékesítését elősegítse. Örvendetesen kezd tért hódítani az a tudat is, hogy a házi ipari czikkeket kereskedelmi úton kell és lehet legczélszerűbben értékesíteni.
Az e czélból fennálló egyesületek között első helyet foglalja el az Izabella főherczegnő ő fensége védnöksége és hathatós, lelkes közreműködése mellett fennálló "Izabella házi iparegyesület", mely az egész vármegyére kiterjeszti működését, sőt már a szomszéd Nyitra vármegyében is dolgoztat.
323Az egyesület sikeres működését legjobban a foglalkoztatott munkásnők száma és ezek munkabére mutatja; e szerint pl. 300 szegényebb falusi asszony és leány dolgozott és pedig 140 az egyesület központi és vidéki telepein, 160 pedig otthon; az évi munkabérük 25,000 korona; a felhasznált anyag értéke 18,000 kor., a hímzési és varrási kézimunkák eladási értéke 57,000 korona volt.
A legtöbb vidéki telepen foglakoztatott parasztnők Nagyszombat vidékéről valók.
Hogy a Pozsony vármegyében fennálló nagyobb ipartelepek gyártási ágait, beosztását és üzemképességét bemutassuk, közöljük azok egy részének rövid leírását betűsoros rendben.
Nagyobb ipartelepek.
Az Apollo kőolajfinomítógyár r.-t. pozsonyi telepe 1895-ben keletkezett és 1902-ben kibővíttetett, külön paraffin-gyár létesítése révén. Gyártási ágai: benzin, kőolaj, gépolaj, paraffin, aszfalt, coaks és gyertya. A telep területe kb. 26 m. h. és az e területen fekvő épületek száma 50-re tehető. A hajtóerő 300 lóerőnek felel meg. A munkások száma körülbelül 500 és ezek között csak 10 női munkás van. A gyár évenként 5000 vaggon nyeranyagot tud feldolgozni. Piaczai, Magyarországon és Ausztrián kívül, Német-, Franczia-, Olasz-, Angol- és Spanyolország, továbbá a Svájcz és Szerbia. A gyár állami kedvezményben részesül.
A Konzervgyár részvénytársaságot Pozsonyban Ludwig János, Palugyay József, Nirschy Ferencz, Hörrnes Henrik és Jaklitsch János 1899-ben alapították. A gyártási ág főzelék- és húskonzervek. Különlegessége a libamáj-pástétom à la Strassburg. A gyár területe 2917 négyszögméter és egy tető alatt 2 épületcsoportból áll. Hajtóerő: 16 lóerejű gőzgép. A munkások száma 60, kik között 45 női munkás van. Termelési képessége, 10 órai munkaidő alatt, tízezer doboz konzerv. Piaczai Magyarországon és Ausztrián kívül Afrika, Manilla, Szirmia, Rió de Janeiró, Buenos-Ayres, Németország és a Svájcz.
Dinamit Nobel r.-t. A czég főtelepe Bécsben van. 1871-ben Alfréd Nobel & Comp. czég alatt Zánkyben, Csehországban alakult az első dinamitgyár, míg a pozsonyi gyártelep 1873-ban keletkezett. A részvénytársaság 1885-ben alapíttatott. Fióktelepei, illetőleg gyárai vannak még, a pozsonyi főtelepen kívül, Zánkyben, Szt.-Lambrechtben (Stajerország) és Saubersdorfban (Alsó-Ausztria), de ezek között a pozsonyi gyár a legnagyobb. Gyártási ágak: minden fajtájú dinamit, biztonsági robbanóanyagok, progressit, rhexit és ecrasit, mely a legerősebb robbanóanyag, de csak hadi czélokra szolgál; lőgyapot, különféle füsttelen lőporfajok a hadsereg számára és vadászati czélokra, a kénsavnak és a salétromsavnak mindenféle fajai, szénkéneg, salétromsavas ammoniak és desztillált víz. A gyár 228 k. holdnyi területet foglal el és 162 épületből áll. A munkások száma kb. 500 és ezek között csupán 40 női munkás van. Az évi termelés dinamitban, savakban és szénkénegben egyenként meghaladja az egymillió kilogrammot, míg a lőportermelés, mint egyedárú, a hadügyi kormány megrendeléseitől függ. Vevői a m. kir. pénzügyi, a földmívelésügyi és a közös hadügyi minisztérium, az összes bányavállalatok és robbanó munkákkal foglalkozó egyéb vállalatok és magánosok. Az országon kívül Ausztria és a Balkán államok is a piaczai.
Pozsony. - Durvay Antal ácstelepe és téglagyára.
Eredeti rajz
Durvay Antal cs. és kir. udv. szállító telepei közül Pozsonyban az ácstelep 1850-ben keletkezett. Az alapító Tremmel József volt. A gyár területe 4000 négyszögöl és 3 épületből áll. Hajtóerő egy 50 lóerejű gőzgép. A munkások 324száma 70. Évi termelési képességét, az üzem természeténél fogva megállapítani nem lehet. Piaczai Pozsony vármegye, a szomszédos vármegyék és Ausztria. Téglagyárát a tulajdonos 1883-ban alapította, és itt finom burkolati és egyéb finomabb téglákat is gyárt a közönséges építési téglákon kívül. A telep területe 48 kat. hold, melyen 10 épület áll. A hajtóerő 50 lóerejű gőzgép és a munkások száma 130, a kikkel naponként 30000 darab téglát képes termelni.
Szentgyörgy. - Részlet a Drächsler-féle gyárból.
Saját felvételünk.
Diószegi czukor- és szeszgyár r.-t. Ezt a hatalmas ipartelepet a Kuffner és Guttmann czég 1867-ben alapította. A gyár 20 m. holdnyi területen fekszik és 16 épületből áll. Hajtóerő 750 lóerejű gőzgép. A munkások száma 800, a kik között 130 női munkás van. A gyár termelési képessége évenként 230.000 m. mázsa czukor. Piaczai Magyarországon kívül Anglia.
Drächsler Károly első magyar vasúti szükségleti paszomány- és vasúti kocsik felszerelési czikkek gyára Pozsony-Szentgyörgyön. E gyárat a tulajdonos 1893-ban alapította. Területe egy kat. hold, melyen a hatalmas gyári épületen kívül egy gépház és lakóház áll. A hajtóerő: 30 lóerejű gőzgép és a telep kb. 200 villamos lámpával van felszerelve. A munkások száma 104, akik között 55 női munkás van. Az évi termelés kb. 100.000 korona árúértéknek felel meg. Piaczai a magyarországi vasútakon kivül Ausztria.
Freud S. pozsonyi első magyar finombőrgyárát a tulajdonos 1896-ban alapította. A rendes gyártási ágon kívül, kocsi-, vaggon- és könyvkötő-bőrt is gyárt. A gyár területe, melyen egy épületcsoport áll, 3200 négyszögöl. A hajtóerő: 50 lóerejű gőzgép és a munkások száma 100, akik között csak 6 női munkás van. A gyár hetenként kb. 4000 drb. különféle bőrt tud előállítani. Piaczai a magyarországi vaggongyárakon kívül, Ausztria, Németország és a Kelet.
Freund fia és Neumann gőzkeményítőgyára, czikória és czukorrépa-szárítója Szereden. Az első keményítőgyárat Szereden 1868-ban, a czikóriagyárat 1882-ben alapította Freund Gyula által. A szeredi épület hajdan az első magyar czukorgyár helyisége volt. Területe 8 kat. hold és két nagy épületből áll. Hajtóerő 8 lóerejű gőzgép; a munkások száma 35, az évi termelési képesség 140 vaggon szárított czikória és czukorrépa. Piaczai: Magyarország és Ausztria. A tallós-gulyamezői burgonyakeményítőgyár 1895-ben keletkezett. 2 holdnyi területen fekszik és egy nagy összefüggő épületből áll. Hajtóerő egy 37 lóerejű félstabil gőzgép és egy 10 lóerejű gőzgép. A munkások száma 35. Az évi termelési képesség 150 vaggon. Piaczai: Magyarország, Ausztria és Anglia. Czégtársak: Freund Gyula, Freund Ármin és Neumann Henrik.
Ifj. Friedrich M. dr. malaczkai gyógyszerészeti telepe ugyan nem tartozik a szorosan vett ipartelepek közé, de a tulajdonos által készített és "Kárpáti labdacsok" elnevezés alatt ismeretes gyógyárú úgy nálunk, mint a külföldön annyira el van terjedve, hogy szükségesnek látjuk e helyen erről is megemlékezni, annál inkább, mert az ily hajtólabdacsokat azelőtt a külföldről hozták be és ezreket fizettek érte. Ifj. dr. Friedrich M. malaczkai gyógyszerész e labdacsainak a gyógyhatását többek között a kaltenleutgebeni fürdő főorvosa Winternitz W. dr. egyetemi tanár is elismeri, a ki maga is a rendelők közé tartozik.
Grüneberg Károly kefegyára Pozsonyban. Egyike a legrégibb czégeknek, mely 1834 óta fennáll. A gyárat Grüneberg Károly és József 1870-ben alapították. A gyár területe 12.000 négyszögméter, melyen 17 épület áll. A gyár üzemét 1904-ben a fogkefe gyártásra is kiterjesztette s e réven úttörő szolgálatokat végzett Magyarországon. A hajtőerő egy 150 és egy 250 lóerejű gőzgép. A munkások száma 800 és ezek között 500 női munkás van. A gyár évi termelési képessége másfél millió korona értékű árúnak felel meg és piacza ez egész világ.
Gottfrid Ludwig gőzmalma Pozsonyban. E telepet mostani tulajdonosa 1882-ben alapította. A gőzmalom egy hatalmas épülettestből áll. A hajtóerő: 360 lóerejű gőzgép, a munkások száma 90. Napi termelési képessége 6 vaggon liszt és piaczai Magyarország és Ausztria.
325 Helle Károly kötél-, tömlő- és hajtószíjgyára Pozsonyban. Keletkezett 1858-ban. A gyár transzmisziókötelek gyártásával is foglalkozik. A telep 2660 négyszögöl területen fekszik és a gyárépületek száma három. Hajtóerő: 30 lóerejű gőzgép és 6 lóerejű gázmotor. A munkások száma 52, kik özött 10 női munkás van. Az évi termelési képesség 300-400.000 K. forgalomnak felel meg. Piaczai, Magyarországon kívül, a Balkán-államok, Románia, Ausztria és Amerika.
Kábelgyár részvénytársaság Pozsonyban. E hatalmas telepet Bondy Ottó 1895-ben alapította. A gyár kábelvezetékeken kívül kaucsukot is gyárt. Területe 15000 négyszögméter, melyen 8 gyárépület és egy irodaépület áll. Hajtóerő 3 gőzgép 300 lóerőre. A munkások száma 300 és ezeknek a fele része női munkás. Az évi termelési képesség nem állapítható meg. Piacza Németország kivételével, az egész világ. A gyár állami kedvezményben részesül.
Klinger Henrik gyártelepe Pozsonyban. Gyártási ágak: szövő-munkák, fonál- és darabfestés, czérnázat, tömlők ruggyantázása, vízmentes ponyvák, viaszosvászon-czikkek, len- és kenderszövetek, különösen a hadsereg, kórházak, tűzoltók, fürdőintézetek számára, mezőgazdasági és technikai czikkek, mint kendertömlők, vízmentes ponyvák és sátrak, len- és jutazsákok, préselőszövetek és kendők, redőnyszövetek, bőr- és viaszvászonáruk stb. A czég czíme "Első magyar vitorlavászon, len- és juteárúgyár Pozsonyban, Klinger Henrik." Továbbá "Első magyar bőr- viaszosvászon és falikárpitgyár Pozsonyban, Klinger Henrik." Az ipartelepet 1889-ben alapították. Fióktelepei vannak Liptószentmiklóson és Sepsiszentgyörgyön. A pozsonyi gyár területe 39,000 négyszögméter, melyen számos épület áll. A hajtóerő 450-500 lóerejű gőzgép. A munkások száma a gyárban 500 és a házon kívül 250, kiknek egy harmada női munkás. A gyárnak külön munkás-betegsegélyző pénztára van. A termelési képesség meg nem állapítható. Piaczai Magyarországon kívül Ausztria, a Balkán államok, Németország, Svájcz, Németalföld, Belgium, Keletindia stb. A gyár a temesvári, budapesti, pozsonyi és zsolnai kiállításokon díszoklevelet és a párisi kiállításon 1900-ban a Grand Prix díjat nyerte. A gyár állami kedvezményben részesül.
Kühmayer Ferencz és társa első hazai cs. és kir. szab. arany- és ezüstsodronyárú, valamint paszománt és egyenruha kellékek gyárai Pozsonyban. E gyártelep 1868-ban keletkezett. A gyár területe 6000 négyszögöl, melyen négy épület áll. A hajtóerő 120 lóerejű gőzgép. A munkások száma 300, melynek kétharmada női munkás. Az évi termelési képességet megállapítani nem lehet. A czég piaczai Magyarországon kívül Ausztria és a Balkán-államok, de a tengerentúli államok is és főleg Egyptom.
Levy James első magyar pamut-, teveszőr és balata hajtószíj-gyára Pozsony-Ligetfalún. A gyárat Levy James 1895-ben alapította. Gyártási ág: mechánikai szövőde és mindennemű géphajtószíj valamint technikai czikkek. A gyár területe 3000 négyszögöl és öt épületből áll. A hajtó erő: hatvan lóerejű gőzgép. A munkások száma 66, ezek közt nő 22. Piaczai Magyarországon kivül Ausztria, Német-, Orosz- és Olaszország. A gyár állami kedvezményben részesül.
Lőw Beer Miksa magyarfalvi czukorgyára. Tulajdonosa Lőw Beer Rezső. A gyár 1870-ben keletkezett. Gyártási ág: nyers és finomított czukor. A gyár területe 6 1/4 k. h. melyen egy főépület és 8 melléképület áll. Hajtóerő 350 lóerejű gőzgép. A munkások száma 570 és ezek közt 160 női munkás van. A gyár napi feldolgozási képessége 75 vaggon répa. Piacza: Magyarország, Ausztria, Angolország és India.
Gróf Pálffy József szkalovai fűrésztelepe.
Gróf Pálffy József szomolányi vegyészeti gyára.
326A Magyar czérnagyár r.-t. Pozsonyban 1902. január 17-én keletkezett az elődjének a Salcher és Richter czég gyártelepéből. Gyártási ágak: Különféle pamutczérnák. A gyár 1904-ben üzemét házi fonóda felállításával bővítette ki. Különlegessége az orsó-czérna. A gyár telke: 20013 m2. Beépített terület: 7225 m2. A gyári termek térmértéke: 13150 m2. A gyár 8 épületből áll. A hajtóerő: 1 gőzmotor 700, 2 gőzmotor à 600 és 1 gőzmotor 25, összesen tehát 1925 lóerő. A munkások száma: 500; de normális forgalommal 580 és ezek között 376 női munkás van. Piaczai egész Magyarország.
Magyar Siemens-Schuckert-művek r.-t. Pozsony. A gyár 1902-ben keletkezett. Gyártási ága villamossági világító- és erőátviteli gépek, eszközök és tárgyak, közutak, gyári vasutak, villamosfelvonók, szívattyúk, szellőztető és gazdasági villamos gépek. A gyár területe tizezer négyszögméter, melyen hét épület áll. A hajtóerő 250 lóerejű gőzgép. A munkások száma 100. Piacza Magyarországon kívül Ausztria.
Marschall Antal kocsigyáros, Pozsonyban. A czég 1869-ben keletkezett, de a gyár 1882-ben épült. A kocsigyártáson kívül lószerszám-gyártással is foglalkozik. Különlegességei az ú. n. Esterházy-, a milleniumi és a magyar keresztrúgós homokfutó kocsik. A gyár területe 1044 négyszögöl és három épületből áll. A munkások száma 50-60. Évenként 350-400 kocsit és ugyanannyi lószerszámot gyárt. Piacza Magyarországon kívül Németország, Oroszország, Anglia, Törökország és Ausztria.
Menzel K. C. kőfedéllemez, faczement és aszfalt elszigetelő-lemezgyár Pozsonyban. E gyár 1885-ben keletkezett. Mint különlegességet bordázott építési lemezt és falak tűzbiztosítására szolgáló asbest-czementet is gyárt. A gyár területe 3000 négyszögméter, melyen négy épület áll. Hajtóerő: 12 lóerejű gőzgép. A munkások száma 40. Termelési képessége naponként 1 vaggon árú. Piacza Magyarország.
Stummer Károly nagyszombati czukorgyára. E gyárat 1869-ben egy brünni és nagyszombati konzorczium alapította. 1873-ban ez a konzorczium csődbe jutott. 1876-ban a gyárat Stummer Károly vette meg. A gyár területe 40 magyar hold, melyen 9 nagyobb épület áll. A munkások száma 560 és ezek között kb. 35 női munkás van. A gyár naponként 20000 métermázsa répát tud feldolgozni. Piacza a külföld.
Pálffy József gróf szomolányi vegyészeti gyára 19 év óta van üzemben. Termékei: eczetsavas mész, faszesz, aceton, fakátrány, olajok, fagyanta, carbolineum, faszén stb. Az eczetsavasmész a helyszinén jégeczetté, vegytiszta eczet-eszencziává, technikai eczetsavvá, a faszesz pedig denaturált faszeszszé és methyl-alkohollá dolgoztatik fel. A gyár gőz-, víz- és villanyos erő segítségével működik és faszenesítésre is be van rendezve. A munkások száma 100. Piaczai Magyarországon kivül Ausztria, Németország és Anglia.
Roth György lőszergyára Pozsonyban 1872-ben keletkezett. Gyártási ág: mindenféle katonai töltény és lőszerczikk. A gyár 30 m. holdnyi területen fekszik és 16 épületből áll. Hajtóerő: egy 80 és egy 120 lóerejű gőzgép és 16 lóerőnek megfelelő vízi erő. A munkások száma 200 és ezek között 150 női munkás van. A gyár naponkint egy millió töltényt képes termelni. Piaczai az egész országon kívül a Balkán-államok, továbbá Ausztria és Anglia.
327 Regenhard Ferencz és társa posztógyára Pozsony. A gyár 1871-ben keletkezett. Gyártási ágak: katonai posztó és kalikó. A gyár 7000 négyszögölnyi területet foglal el, melyen hat gyárépület áll. Hajtóerő: 100 lórerejű gőzgép. A munkások száma 150-160, a kiknek kétharmada női munkás. Termelési képesség hetenként 2500 méter posztó és 1400 méter kalikó.
Stollwerk testvérek cs. és kir. és porosz kir. udvari csokoládé-gyárosok Pozsonyban. A gyár 1896-ban keletkezett és a csokoládén kívül kakaót és czukorkaneműt is gyárt. A gyár területe 35000 négyszögméter, melyen egy főépület és öt melléképület áll. Hajtóerő: 180 lóerejű gőzgép. A munkások száma 220 és ezek között 150 női munkás van. A gyár úgy van berendezve, hogy mai termelésének négyszeresét tudja előállítani. Piacza az egész ország és Ausztria. A gyár állami kedvezménynyel is bír.
Stausz és Melde, első magyar nádszövőgyár Pozsonyban. 1883-ban keletkezett. Gyártási ágak: padmaly-nádszövet és minden e szakba vágó nádszövetek. A gyár területe 500 négyszögméter, melyen a gyár- az irodaépület, az istállók, a munkáslakások és a raktárak állanak. Hajtóerő: 8 lóerejű gőzgép. A munkások száma 30 és ezek között 15 női munkás van. Termelési képesség egy millió négyszögmétert meghaladó mennyiség. Piaczai Magyarországon kívül Ausztria.
Schrancz Károly gép- és kazángyára s vasöntője Pozsonyban. A gyár 1896-ban keletkezett. Területe 7950 négyszögméter, melyen öt gyárépület áll. Hajtóerő: 45 lóerejű gőzgép. A munkások száma 90-130. Évi termelési képesség 250.000-300.000 klgr. kazán és 350.000-400.000 klgr. öntvény és gép. Piaczai Magyarországon kívül Ausztria, Oroszország és Kina.
Stein testvérek sör- és malátagyár Pozsonyban. A gyár 1871-ben keletkezett. Területe 5600 négyszögöl, melyen három főépület áll a szükséges melléképületekkel. Hajtóerő: egy 80, egy 12 és egy 5 lóerejű gőzgép. A munkások száma 70-80. Évi termelési képesség 60.000 hktl. sör és 100 vaggon maláta, mely utóbbinak a piacza Németorszás és Svájcz.
Stockeraui mészgyár r.-t. Dévényújfalun. A gyár 1888-ban keletkezett. Területe 3/4 négyszögkilométer, melyen két körkemencze, egy magas-kemencze, egy kőtörő és hét lakóház áll. Hajtóerő 16 lóerejű benzinmotor. A munkások száma 275 és ezek közt 80 női munkás van. Termelési képesség 10.000 vaggon. Piaczai az országon kívül Ausztria.
Stermann M. vegyi gyufagyára Nagyszombatban. A gyárat Fried Henrik alapítota 1875-ben, azután Weisz József birtokába került, a kitől a mostani tulajdonos 1891-ben vette meg. A gyár területe másfél hold, melyen a gyárépület és a raktárhelyiségek állanak. A munkások száma 60 és ezek között 35 női munkás van. Piaczai Magyarországon kívül Ausztria. A gyár területe másfél hold, melyen a gyárépület és a raktárhelyiségek állanak. A munkások száma 60 és ezekközött 35 női munkás van. Piaczai Magyarországon kívül Ausztria.
Westen P. betéti társaság kapdácsoló és zomnáczneműek gyára Pozsony-Ligetújfalun. A gyárat 1899-ben alapították. Gyártási ág: Zománczozott bádogedények és idevágó czikkek. Mint különlegességeket szürkén zománczotott "Szeczesszió" edényeket gyártanak. A gyár területe 12.000 □2. Ebből beépített terület 6000 □2. A gyári termek térmértéke 5400 □2. A hajtóerő egy 60 lóerejű gőzmotor. A munkások száma 330 és ezek között 60 női munkás van. A gyár naponként zománczozott főzőedényekben és használati czikkekben 4000 korona értéket tud előállítani. Piaczai a kontinens összes államai.
Wienerbergi téglagyár és építő-társaság dévényújfalusi gőztéglagyára. Keletkezett 1891-ben. Gyártási ágak: fedélcserép, dísztégla, burkolattégla és hornyolt fedélcserép. A gyár területe 6 hold, melyen a kazánház, gépház, 21 szárító, a raktár, a körkemencze, egy telitőkemencze és 4 lakóház áll. Hajtóerő 160 lóerejű gőzgép. A munkások száma 180-200, de ennek a fele női munkás. Termelési képesség évenként négy millió darab. Piacza Magyarországon kívül Ausztria is.
A pozsonyi Keresk. és Iparkamara palotája.
Ezeken kívül fennáll még a vármegye területén Pozsonyban: Blitz Albert czukorgyára, Neumayer és Kohlmann mechanikai paplangyára, Steiner és Grossmann műtrágyagyára, Pick Miksa bőrgyára, Hirschler A. paszomántgyára, Schleifer H. kalapgyára, Segesváry Dénes fémárúgyára, Lutz és társa festékgyára, Hruska János kocsigyára, Feitzelmayer Károly, Dohnal József gépgyárai, a Bunzl-féle katona-felszerelési gyár, Reidner Zsigmond téglagyára és Weinberger Béla malátagyára. - Nagyszombatban: a Treumann-, Ringwald-, Eisler-, Szeszler és Diamant-féle malátagyárak és a Mitacsek- és az Ozmics-féle téglagyárak, a Fischer testvérek harang-, vas- és fémöntője és gépgyára, Sprinzl Mór gőzfűrésze, Doppler E. eczetgyára. 328- Malaczkán: a Jellinek, Stern és Pollák szeszfinomítója, Pálffy Miklós hg. fűrésztelepe. - Vágszereden: Perl és társa gépgyára és vasöntője és Steiner M. fiai csontlisztgyára. - Pozsony-Borostyánkőn: a Weisz-féle rézhámor. - Szkalován: Pálffy József gr. fűrésztelepe. - Bazinban: Rössler Imre gőztéglagyára. - Dunaszerdahelyen: a gőzmalom r.-t. - Laksárújfalun: Drach és Findler szurokgyára. - Losonczon: Pálffy József gr. bútorgyára. - Ligetfalun: a Harsch-féle fadobozgyár. - Nebojszán: a Gülcher-féle keményítőgyár. - Somorján: a gőzmalom r.-t. - Stomfán: a Bies-féle keményítőgyár. - Tósnyárásdon: a Müller-féle czikória-gyár. - Vásárúton: a Popper-féle szeszfinomító.
* * *
Kereskedelem.
Pozsony vármegye határszéli fekvésében, a hatalmas Duna mentén, mint a Vág völgyének kapuja, mindenkor alkalmas kereskedemi terület volt és a fejlettebb iparú és kereskedelmi forgalmú Ausztria, főleg Bécs, Cseh- és Morvaország szomszédsága is nagyban táplálta az itteni kereskedelmet.
A vármegye összes városai élénk kereskedelemet űztek, sőt bizonyos ágakra nézve egy-egy kereskedelmi középpontot alkottak. Ilyen volt első sorban Pozsony, Nagyszombat, azután Szered, Dunaszerdahely, Somorja, melyek főleg a gabona- és lisztkereskedelem góczpontjai voltak, de Szereden ezenkívül még nagyarányú fakereskedés is fejlődött.
A vármegye kereskedelme a külföldre is kiterjedt. A pozsonyi kereskedők Németország-, Flandria-, Olasz-, Cseh-, Morva-, Franczia- és Angolország piaczaival voltak összeköttetésben, mely összeköttetés túlnyomólag a különféle árúk behozatalából állott, míg a vármegye aktiv kereskedelmi mérlegében a mezőgazdasági termékek, állati termékek, úgymint: nyers bőrök, gyapjú, továbbá rongy, kender, tüzelőfa, faszén, szesz, különféle zöldségek s legfőképp bor- és gabonanemüek kivitele szerepelt. De e mellett többféle más ipari készítményeket is szállítottak ki a külföld számára.
A hivatásos kereskedő mellett a termelő és az iparos, sőt más társadalmi osztályok is foglalkoztak kereskedéssel; a városok nem egyszer maguk is kereskedést űznek; így pl. Pozsony városa a XV. században sört vett üzérkedés czéljából, és a városházán és az ottani sörpinczében sört méretett ki. Minthogy ez időtájt a tőkének és a hitelnek csak jelentéktelen szerepe volt a gazdasági életben, ezért kevés oly eszköz állott rendelkezésre, amely a kereskedelmi forgalmat élénkítette volna.
A közönség napi szükségletét, a háztartás és a gazdaság körül felmerülő fogyasztási czikkeket árúba bocsátó kiskereskedők a szatócsok voltak; régi történeti okleveleinkben ezek nevével igen sűrűn találkozunk. Kívülök előfordultak a gyümölcs, zöldség- és baromfi-elárúsítók, valamint egyéb fontosabb szükségleti tárgyak, vagy élelmi czikkekkel kereskedők; így pl. találunk fa-, vas-, hal-, állat- és lókereskedőt, nem ritkán vadkereskedőket és posztóelárúsítókat.
A kereskedelem jellege általában mezőgazdasági volt és ott, a hol a mezőgazdaság bizonyos kelendő s általánosan fogyasztott termékeket állított elő, ezekkel a hivatásos kereskedő mellett a lakosság nagy zöme, vagyis a termelő és iparos is foglalkozott. Pozsonyban régebben igen gyakran a lakosság nagy többsége borral kereskedett a hivatásos korcsmárosok mellett, így pl. a legtöbb szatócs és a szőlőtulajdonosok, illetőleg a bortermelők és szőlőművelők (kapások).
Gabona.
A gabonakereskedelem legélénkebb piaczai Pozsonyban, Nagyszombatban, Szereden, Somorján és Szerdahelyen voltak. A pozsonyi, nagyszombati és szeredi piaczra vitt búza, rozs, árpa, zab, tengeri mennyisége pl. 1864-ben 1.048,590 pozs. mázsa volt, melyből legtöbb árpa (433.251) és búza (399.186) adatott el. Pozsony után Szered volt a legélénkebb piacz, a hol még jelentékeny köles és bab is került vásárra.
Idők folytán azonban, különösen a mult század első felében, azok az eszmék, melyek a szabad mozgást a társadalom és a közgazdaság terén egyaránt kiterjesztették s megvalósítani igyekeztek, de még inkább a gőzerejű vasút és hajó feltalálása, nem sejtett lendületet adott a közlekedésnek. Magyarország korán felismerte az új találmány nagy jelentőségét és sietett azt alkalmazni és terjeszteni és minthogy nálunk a közlekedésügy az abszolut korszak megszünése után kiválóan nemzeti irányban fejlődött, a nemzeti kereskedelem az egész országban kezdett fellendülni. Csakhogy e fejlődés nyomában e vidék több kereskedelmi góczpontja elvesztette korábbi jelentőségét.
329Kétségtelen, hogy Pozsony vármegye kereskedelme a viszonyok befolyása alatt szintén lényegesen megváltozott; de éppen a természeti előfeltételek és földrajzi fekvése okozták azt is, hogy a vármegye több gazdasági góczpontja s elsősorban a székhelye, jelentékeny mérvben vált részesévé a kifejlődött nagyobb arányú kereskedelmi forgalomnak.
Több üzletág terén ezek a góczpontok nemcsak megtartották, hanem gyarapították is piaczi forgalmukat. A régi gabonapiaczok helyei jelenleg a következő városok és községek: gabona- és takarmány-piaczok: Pozsony, Szempcz, Galánta, Szered, Somorja, Dunaszerdahely, Nagyszombat; a fentieken kívül csak árpára és rozsra nézve: Bazin, Malaczka; zab nagyban kapható a pozsonyi piaczon; tengeri és bab Pozsony, Szempcz, Galánta és Szered piaczain; végül a burgonyát Szempczen, Galántán és Szereden veszik.
Nem lesz érdektelen, a gabonaárakat 40 évvel ezelőtt, azaz: 1864. évben és a mostaniakat 1903. évben egymás mellé állítani:

Helység | Búza | Rozs | Árpa
| pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg.
| 1864 | 1903 | 1864 | 1903 | 1864 | 1903 | 1864 | 1903 | 1864 | 1903
| május | deczember | május | deczember | május
| frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f.
Pozsony sz. kir. város | 5 | - | 14 | 75 | 2 | 90 | 15 | 45 | 3 | 45 | 13 | 65 | 2 | - | 13 | 30 | 3 | - | 11 | 80
Nagyszombat sz. kir. város | 4 | 80 | 14 | 41 | 2 | 85 | 15 | 16 | 3 | 40 | 13 | 35 | 1 | 90 | 12 | 96 | 3 | - | 12 | 82

Helység | Árpa | Zab | Tengeri
| pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg. | pozsonyi mérő | 100 kg.
| 1864 | 1903 | 1864 | 1903 | 1864 | 1903 | 1864 | 1903 | 1864 | 1903
| deczember | május | deczember | május | deczember
| frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f. | frt | kr. | K. | f.
Pozsony sz. kir. város | 1 | 75 | 12 | 90 | 2 | 65 | 13 | 15 | 1 | 35 | 11 | 70 | 3 | 70 | 13 | 40 | 1 | 30 | 10 | 85
Nagyszombat sz. kir. város | 1 | 77 | 13 | 85 | 2 | 45 | 12 | - | 1 | 22 | - | - | 3 | 56 | 15 | - | 1 | 18 | 10 | 82

Év | Hó | Búza | Rozs | Árpa | Zab | Kukorciza
|  | középár és mennyiség métermázsánként
|  | középár | eladott mennyiség | középár | eladott mennyiség | középár | eladott mennyiség | középár | eladott mennyiség | középár | eladott mennyiség
|  | K. | f. | mm. | K. | f. | mm. | K. | f. | mm. | K. | f. | mm. | K. | f. | mm.
1903 | Január | 14 | 80 | 83140 | 13 | 50 | 47420 | 12 | 20 | 178800 | 13 | 10 | 31700 | 10 | 70 | 140250
1903 | Február | 14 | 90 | 58850 | 13 | 40 | 49780 | 12 | 40 | 149370 | 13 | 15 | 20590 | 12 | 25 | 88140
1903 | Márczius | 14 | 80 | 87870 | 13 | 65 | 63240 | 12 | 40 | 236750 | 13 | 50 | 22440 | 13 | 30 | 45320
1903 | Április | 14 | 70 | 65370 | 13 | 60 | 43590 | 12 | 30 | 75640 | 13 | 25 | 26090 | 13 | 10 | 16910
1903 | Május | 14 | 75 | 163330 | 13 | 65 | 32230 | 11 | 80 | 36500 | 13 | 15 | 34530 | 13 | 40 | 24140
1903 | Junius | 14 | 70 | 90910 | 13 | 55 | 77580 | 12 | 10 | 23850 | 12 | 95 | 22360 | 13 | 20 | 3150
1903 | Julius | 14 | 50 | 40560 | 12 | 50 | 29610 | 12 | 40 | 77730 | 12 | 30 | 22560 | 14 | 20 | 2840
1903 | Augusztus | 14 | 80 | 172710 | 12 | 40 | 67670 | 12 | 60 | 1523600 | 12 | 15 | 66590 | - | - | -
1903 | Szeptember | 14 | 80 | 487100 | 12 | 35 | 225470 | 12 | 70 | 1184296 | 11 | 60 | 205680 | 10 | 90 | 750
1903 | Október | 15 | - | 325970 | 12 | 80 | 215680 | 12 | 70 | 471230 | 11 | 90 | 110520 | 10 | 60 | 112960
1903 | November | 15 | 60 | 19113 | 13 | 15 | 155150 | 12 | 80 | 234200 | 11 | 80 | 81840 | 10 | 85 | 223380
1903 | Deczember | 15 | 45 | 116430 | 13 | 30 | 94750 | 12 | 90 | 209260 | 11 | 70 | 51670 | 10 | 85 | 226590
Évi középár | 15 | 05 |  | 13 | - |  | 12 | 50 |  | 12 | 55 |  | 12 | 40 |
Az eladott mennyiség összege | 1711353 |  |  | 1102170 |  |  | 2401220 |  |  | 696510 |  |  | 884430

330Bizonyára feltünik mindenkinek, hogy 1864-ben a gabonaárak annyira ingadoztak, pl. a búza ára májusban 5 frt s deczemberben 2.90 frtra szállott; ugyanezen időben a rozs ára 3.45 frtról 2 frtra, az árpa 3 frtról 1.75 frtra esett. Ennek oka abban rejlett, hogy úgy hazánkban, mint a külföldön jó termés volt; de már a következő évben állandóbbak lettek az árak, mert a pozsonyi árjegyzés szerint 1865-ben a búza ára májusban 3.12 frt, deczemberben pedig 3.25, ugyanezen időszakban a rozs 2.30-2.32, az árpa 1.80-1.85, zab 1.60-1.40, tengeri 1.80-2.15; Szereden a búza 3-3, a rozs 2.08-2.15, árpa 1.60-1.63, zab 1.20-1.12, tengeri 1.70-1.82; Nagyszombatban a búza 3.18-3.20, a rozs 2.20-2.24, árpa 1.75-1.70, zab 1.49-1.15, tengeri 1.80-2.00 frt.
Állatvásárok.
Az állatvásárok a vármegyében szintén élénkek szoktak lenni, még pedig úgy a szarvasmarha-, mint a ló- és a sertésvásárok. Az állatkereskedelem alakulásának feltüntetésére szolgálnak az alábbi, 1896. évi adatok, melyek az alábbi állomásokra felhajtott és eladott állatok számát mutatják.

Helység | Bika | Ökör | Tehén | Borjú | Ló | Sertés | Juh
| fel- hajtott | el- adott | árak frt | fel- hajtott | el- adott | árak frt | fel- hajtott | el- adott | árak frt | fel- hajtott | el- adott | árak frt | fel- hajtott | el- adott | árak frt | fel- hajtott | el- adott | árak frt | fel- hajtott | el- adott | árak frt
Pozsony város | 148 | 143 | 90-180 | 8582 | 8377 | 100-200 | 2388 | 2216 | 120-180 | 742 | 711 | 10-20 | - | - | 50-200 | 3460 | 3244 | 15-60 | 561 | 561 | 7-10
Nagy- szombat | 35 | 22 | 80-140 | 7300 | 2442 | 100-260 | 1871 | 756 | 50-260 | 1082 | 277 | 8-20 | 5533 | 1325 | 20-400 | 6144 | 6144 | 12-50 | - | - |
Szempcz | - | - | - | 11766 | 8096 | 80-220 | 2124 | 1420 | 40-180 | 735 | 411 | 7-14 | 6693 | 3089 | 20-140 | 1306 | 872 | 12-48 | - | - |
Duna- Szerdahely | 20 | 5 | 60-40 | 1780 | 680 | 80-160 | 500 | 165 | 30-120 | - | - | 7-15 | 1000 | 450 | 25-140 | 1600 | 1300 | 12-48 | - | - | 6-8
Galánta | - | - | nincse- nek kö- zölve | 480 | 260 | nincse- nek kö- zölve | 968 | 421 | nincse- nek kö- zölve | 230 | 160 | nincse- nek kö- zölve | 2939 | 1054 | nincse- nek kö- zölve | - | - | nincse- nek kö- zölve | - | - |
Malaczka | 40 | 25 | 3131 | 875 | 1790 | 330 | 1122 | 697 | 382 | 163 | 1401 | 913 | - | - |
Modor | - | - | 2366 | 444 |  | 217 | 257 | 87 | 50 | 8 | - | - | - | - |
Morva- Szt. János | 2 | 2 | 600 | 200 | 200 | 22 | 15 | 15 | - | - | - | - | - | - |
Összesen | 245 | 197 | 35005 | 21374 | 10449 | 5547 | 4183 | 2345 | 16597 | 6089 | 13911 | 12473 | 561 | 561 |

Az alábbiakban közöljük a vármegyében régebben fennállott s részben ma is érvényes vámokat és városi (községi) jövedékeket:
Vámok és jövedékek.
Pozsony sz. kir. város területén szedettek: száraz vámok, hajóhídi jövedék, a kompon való átkelési díjak, berakodó illetékek, a Duna jégtorlatán való átkelési díjak, vásári és piaczi jövedékek, part- és partjogi illetékek, mértékhitelesítési illetékek, városi eleség vám- és fogyasztási adópótlékok és állami fogyasztási adó. Bazin szab. kir. városában fennállott: szárazvám-, vásár- és piaczi illeték. Modor szab. kir. városban: szárazvám-, vásár- és piaczi jövedék. Nagyszombat sz. kir. városban: szárazvám-, vásárhely- és piaczi illeték és városi eleségvám. Somorján: helypénz-díjak. Malaczkán: vásárdíj és útvámdíj. Szereden: helypénzdíj a hetivásárokon, vásári illeték és hídvám. Vereknyei hídon: hidvám. A Tallósi gróf Esterházy Mihály-féle hídon: hídvám. Duna-Szerdahelyen: útvám, vásár- és helypénz.
A kereskedelmi és ipari forgalom alakulása és sajátságai oly szervezetet kivánnak, a mely a közgazdasági jelenségeket állandó figyelemmel kísérve, minden felmerülő akadályt felismerve, elháritása czéljából vagy maga intézkedjék, vagy a kormány útján sürgesse a bajok orvoslását.
Ez a szervezet, a mely törvényes alapon működik, a kereskedelmi és iparkamara.
Keresk. és iparkamara.
A pozsonyi kereskedelmi és iparkamara az ország legrégibb kamarái közé tartozik s a legelső kamarákkal egyszerre keletkezett.
1850. évi augusztus hó 25-én alakult és területéhez tartozott kezdetben Pozsony, Felső-Nyitra, Alsó-Nyitra, Trencsén, Lipót, Bars, Hont, Nógrád, Zólyom, Árva, Túrócz és Komárom vármegye, valamint Pozsony, Szt.-György, Bazin, Modor, Nagyszombat, Somorja, Szakolcza, Nyitra, Érsekújár, Trencsén, Zsolna, Rózsahegy, Újbánya, Körmöczbánya, Selmeczbánya, Losoncz, Breznóbánya, Zólyom, Beszterczebánya, Korpona, Libetbánya és Komárom városok, öszesen 5.983,296 k. h. területtel és 1.849,053 lakossal. A mint idővel az ország közgadzasági viszonyai a kamarák szaporítását tették szükségessé, e területből 331kihasíttatott 1868-ban Liptó és Nógrád vármegye, valamint Rózsahegy és Losoncz város, 1881-ben Zólyom vármegye, Breznóbánya, Zólyom, Beszterczebánya, Korpona és Libetbánya városokkal, 1891-ben pedig Árva, Bars, Hont és Komárom vármegye, Újbánya, Körmöczbánya, Selmeczbánya és Komárom városok, úgy hogy a pozsonyi kamarai kerület jelenleg 2.668,412 k. h. területen működik.
A kamarának 32 beltagja van, a kik a székhelyen laknak és ugyanannyi kültagja, kiket a négy vármegyében a kereskedők és iparosok ötévenként választanak. A kamara tevékenységének legnyomatékosabb része a kiegyezést követő időre esik. E tevékenységnek fontosságát a kamarai kerület fejlett közgazdasági viszonyai mellett, Ausztriával szomszédos fekvése és ebből folyó élénkebb összeköttetése adja meg. Közgazdasági téren kifejtett tevékenységében szilárd következetességgel törekszik a pozsonyi kamara arra, hogy hazánk gazdasági termelésének versenyképessége mindenekelőtt az ország határain belül helyeztessék biztos alapokra és hovatovább teljesen felszabadulva Ausztriával szemben való alárendeltségi állapotából, érdekei megfelelő kereskedelmi szerződések kötésével a nemzetközi forgalomban is védelmet találjanak.
Pozsony. - A vörös híd
Körper K. felvétele
Súlyt vetett, különösen az utóbbi években, a termelési tényezők harmonikus együttműködése mellett, a hazai kereskedelem és ipar erőteljesebb kifejlesztésére és felvirágoztatására. Az Európaszerte meginduló vámpolitikai átalakulásra való tekintettel a kamara korán felemelte szavát Magyarország mezőgazdasági és ipari termelésének megfelelő értékesítése, illetőleg védelme érdekében és napirendre tűzte a független magyar kiviteli kereskedelem megteremtésének eszméjét, s ezzel együtt a konzuláris ügynek hazai közgazdaságunk érdekében álló kifejlesztését.
E működési irányelv körül jegeczesedik ki a pozsonyi kamarának minden más téren és részletkérdésekben kifejtett tevékenysége. A szakoktatás kérdésének meleg felkarolásával arra törekszik, hogy az új iparos- és kereskedői nemzedék a fokozott igényeknek megfelelő magasabb képzettséggel lépjen ki a gyakorlati életbe s hogy magasabb rendű különleges tanulmányi 332szakok, mint például az exportkereskedelmi ismeretek is, bevonassanak a szakoktatás körébe. A forgalmi eszközök, a tarifapolitika kérdéseiben nyilvánított véleményét, állásfoglalását, ugyanezek az irányelvek vezérlik s legutóbb a pozsony-bécsi villamos vasút kérdésében tisztán a hazai közgazdaság érdekeit sikerült kidomborítania.
A kamara készségesen ragad meg minden alkalmat, hogy kerületének magas színvonalán álló iparát kiállításokon megismertesse. A Pozsony városra és egész Nyugat-Magyarországra örökké emlékezetes 1902. évi országos mezőgazdasági kiállítás létrehozatalának egyik tényezője volt a pozsonyi kamara, a mely kiállításban a mezőgazdaság és a műipar közötti kapcsolat feltüntetésére nagyméretű házi és mezőgazdasági ipari kiállítást rendezett.
E kifelé irányuló működésében megnyilatkozó megállapodottsághoz harmonikusan simul hozzá ügyeinek rendszeressége is, melynek egyik legújabbi és legszebb emléke az új kamarai székház, hogy saját otthonában folytassa a hazai kereskedelem és ipar felvirágoztatása érdekében kifejtett működését.
Kereskedői és ipartestületek.
A kereskedelem és ipar egyes ágainak különleges érdekei még a szabad egyesülés alapján keletkezett társulatokban is élénk támogatást nyernek, minők az ipartestületek, kereskedői és iparos-társulatok. Ezek viszont általánosan ölelik fel az egyes szakmákat, vagy külön is alakulnak. Az ipartestületek ezenkívül még többféle, az ipartörvényben megjelölt közigazgatási jellegű teendőket végeznek s sűrűbb érintkezésben állanak az iparhatóságokkal.
Kereskedői társulatok, illetve egyesülések működtek régebben Pozsonyban, Nagyszombatban, Bazinban és Galántán; ezek közül ma csak a pozsonyi van meg s újabban alakult Malaczkán egy kereskedői és iparos-egylet. Ipartestületek vannak jelenleg Pozsonyban, Nagyszombatban és Szereden.
Szakoktatás.
A kereskedelmi szakképzést a vármegyében a pozsonyi kereskedelmi és iparkamarától alapított és fentartott s úgy az államtól, mint magánosoktól is támogatott virágzó tanintézet, a pozsonyi felső kereskedelmi iskola látja el. Ez intézet már 19 év óta működik s az ország egyik legtekintélyesebb szakintézete. Az 1902/3. isk. évig terjedő időben kerekszámban 3700 tanuló iratkozott az intézetbe. A végzett tanulók legtöbbje azonnal alkalmazást nyer elsőrangú kereskedői, pénzügyi, közlekedési, biztosítási és gyári czégeknél vagy mezőgazdasági vállalatoknál.
A Pozsonyi kereskedelmi alkalmazottak egyesülete 1901-ben esti tanfolyamot létesitett tagjai részére, melyet a kedvező eredmény folytán állandósított s a felsőbb hatóságok felügyelete alá helyezett, hogy ily módon jogérvényes bizonyítványokat állíthasson ki.
A Pozsonyi kereskedelmi és iparkamara 1904-ben mozgalmat indított egy Pozsonyban felállítandó export kereskedelmi akadémia felállítása érdekében.
Az ipari szakképzés az 1903. évben Pozsonyban megnyílt állami vas- és fémipari szakiskolában nyert hathatós tényezőt. Ez intézetet, mely Pozsony város példás áldozatkészsége és a pozsonyi kamara évi segélyezése mellett működik, az állam jelentékeny anyagi eszközökkel tartja fenn.
A kereskedői és iparos-tanoncziskolákat az érdekelt városok és községek tartják A legtöbbjét azonban a pozsonyi kereskedelmi és iparkamara is segélyezi.
* * *
Közútak.
A vármegye közlekedésügye szintén magas színvonalon áll. A vármegyét átszelő főutak régebben a következők voltak: posta-útvonal: 1. Pozsonyból Malaczkán át Nyitra vármegye határáig 7 3/4 mérföld; 2. Pozsonyból Szent-Györgyön, Bősön és Modoron át Nádasra 6 3/4; Pozsonyból Nagyszombaton át Nyitra vármegyébe 7, Pozsonyból Szeredre 8 és végül Pozsonyból a Csallóközön, Somorján és Szerdahelyen át Komáromba 8 1/2 mérföld. Országút kettő volt, ú. m.: Pozsonyból Csütörtökön át Szerdaheylyre 5 3/4 és Somorjáról Bősre 3 mérföld.
1894-ben az állam több változtatást tett az utak kezelése tekintetében s ez évben már négy állami közút volta vármegye területén, ú. m.: a diószeg-szered-nyitrai, mely a megyehatárig 15.08 klm., a pozsony-varasdi a megye határáig 4.45 klm., a pozsony-hainburgi, mely az előbbi útból ágazik ki, 2.58 klm. és a pozsony-szempcz-nagyszombati, mely Nyitra vármegye határáig 55.18 klm. hosszú. Az államvasutak hossaz 36.21 333klm. (mivel a pozsony-nagyszombati útszakaszból Pozsony városa 9.71 klmnyi és Nagyszombat 9.26 klmnyi részt kezelt), a törvényhatósági közutak hossza 693.02 klm.; ebből a vármegye fentartott 622.75 klm.-t, Pozsony, Nagyszombat, Bazin, Szentgyörgy, Modor összesen 66.95 klm.-t és a különféle vámtulajdonosok 3.22 klm.-t. Az állami utak fenntartásából és javításából eredő dologi és személyi kiadások, illetőleg az évi költségek 21,261 frtra, a törvényhatósági utaké pedig összesen 6% útadóval, 138,327 frtra rúgtak.
Az állami és törvényhatósági közutak utóbbi állaga szerint Pozsony város és a vármegye területén van 94.9 klmnyi állami út, melynek túlnyomó része kavicsolt, de nincs kőalapja. Az ezen utakra fordított anyagok összes évi költségei kb. 64,000 koronára rúgtak. A törvényhatósági utak hossza a vármegye területén 652.2 klm. és Pozsony város területén 46.3 km. A vármegyei törvényhatóság útadója egy évben átlag 333,900 korona.
Ha a közutak hosszát a területhez viszonyítjuk, azt találjuk, hogy Pozsony vármegyére 100 □-klmnyi területre 42.4 klm. esik. Pozsony városára pedig 76.9 klm.; e szerint Pozsony vármegye a többi vármegyék között első helyen, a városok között Pozsony, Temesvár után, a második helyen áll.
Vízi utak.
A vármegye legfontosabb vízi útjai: a Duna-, Vág- és a Morva-folyó, a forgalom jelentékeny részét bonyolítják le. A közlekedés legjelentékenyebb része a Dunán bonyolódik le. A Felsőduna szabályozásának 1886-ban történt megindítása óta végzett munkálatok nagyban hozzájárultak a hajózási akadályok elhárításához és a közlekedés megkönnyítéséhez és remélhető, hogy ez a legolcsóbb és a tömeges szállításra legalkalmasabb szállítási eszköz még jobban ki lesz használható Ausztria nagyszabású csatornahálózatának tervezett végrehajtása után, melylyel egyszersmind a Pozsony kereskedelmi forgalma érdekében régóta óhajtott Duna-Odera csatorna megvalósításához is közelebb fogunk jutni. A hajóközlekedés előmozdításának egyik tényezője a Pozsonyban 1897-99-ben megalkotott téli kikötő, a hajók téli menedékhelye, a mely hivatva lesz idővel kereskedelmi kikötővé lenni.
E kikötő építését 1897-ben kezdték meg. A kikötőben a szárazföld kiemelését 1899-ben fejezték be. A munka czélja az volt, hogy a kikötőmedencze természetes telepe a 0 vízszin fölött +2 m-ig mélyítessék; ezentúl a kikötő további mélyítését, a 0 vízszin alatt -2 méter mélységre fenékkotrógépekkel hajtották végre 1902-ben. A kőmunkálatok ugyanez évben indultak meg s a kikötő Duna felőli feltöltésének (móló) a rézsűjét be is fejezték. A kikötőmedenczék széleinek biztosítása, illetőleg kikövezése s ezzel a téli kikötő elkészítése, a munkaprogramm szerint, 1903-ban nyervén befejezést, ezután a vasúti vágányzatnak már meg is kezdett lerakása lesz a főmunka. Ez a vágányzat a dunaparti vasúti vágányokkal együtt hivatva lesz a majdan megalkotandó kereskedelmi kikötő és pozsonyi pályaudvarok között a vasúti összeköttetést megteremteni.
A Morva-folyó szabályozása a magyar érdekeltség nagy kárára még mindig késik. Közlekedési szempontból fontos a vármegyére nézve a Dévény melletti kompátkelés, melynek forgalma oly nagy, hogy az átkelés sok késedelemmel jár, sőt télen és árvíz idején teljesen szünetel. A pozsonyi kereskedelmi és iparkamara évek óta sürgeti a kormánynál a Morva-híd megépítését, melynek érdekében a vármegye illető községei áldozni készek. Már megindultak a tárgyalások az osztrák kormánynyal s hihető, hogy nemsokára meglesz a rég óhajtott híd.
A pozsonyi Dunahíd.
Az állandó Duna-hidat Pozsonyban 1890-ben építették. Régebben kompok és hajóhidak közvetítették a forgalmat. A Dunán át való kompátkelés és a vámszedés joga Szent István koráig nyúlik vissza s e jog részesei voltak a kincstáron kívül a pannonhalmi apátság, a pozsonyi gróf és később maga a város is.
Pozsony város lakosai széleskörű vámmentességeket élveztek. Az Árpádházi királyok idejében valószínűleg közös vízi járművek közvetítették a Dunán való átkelést. Ez a közlekedés később nem felelvén meg, Zsigmond király idejében, a kompok használatát a Duna áthidalása váltotta fel. Az első Duna-hidat faczölöpök és nagy hajók tartották. A híd fentartásának költségei a várost terhelték. Ez a híd 1445-ig állott fenn, mely után ismét kompon történt az átkelés. Ettől kezdve többször építették fel újból és újból a Duna hídját, habár a part más-más helyén; a Mátyás királytól épített 334híd 13 évig állott fenn. Valamennyi híd jármashídnak épült, kivéve az 1493-tól 1495. évig használt hidat, a mely hajóhíd volt.
A XVI. század háborús időszakaiban a Duna áthidalása és a meglevő hidak lebontása többnyire hadászati szempontokból történt és e hidak is jármas- vagy hajóhidak voltak; csak 1676-tól kezdve használták az ú. n. repülő hidakat is, melyeknek hadászati szempontból az az előnyük volt, hogy az ellenség közeledtével a vízből ki voltak húzhatók, és ismét felállíthatók.
Az állandó dunai híd eszméje 1722-ben kezdett előtérbe nyomulni, midőn a kormány az országgyűlés elé ez iránt javaslatot terjesztett. A híd megépült, de az 1740-iki jégzajlás elpusztította s helyét ismét hajóhíd foglalta el. Az utolsó hajóhidat Pozsony városa 1825-ben, fejedelmi adományképpen kapta. Ez a híd a mai vashíd fölépítéséig, 1890-ig fennállott.
Az 1830-ban Pozsonyban megindult első gőzhajó után a vasúti építés tette szükségessé az állandó hidak építését. A bécs-győri vasúttársaság fel is vette programmjába Pozsony mellett a Duna áthidalását, de az csak több mint 60 év mulva valósult meg, a dunántúli helyi érdekű vasutak építése alkalmával, midőn a vasúti, valamint közúti közlekedésre és gyalogjárók számára szolgáló vashíd 1890-ben megépült.
Gőzhajózási társaságok.
A gőzhajózást első sorban a cs. kir. szab. első dunagőzhajózási társaság vezette és vezeti ma is. Mellette több magán-hajóvállalat is folytatott hajózást. Tisztán magyar hajózási vállalat a "Magyar folyam- és tengerhajózási társulat". Ez a vállalat a vármegye területén, illetőleg a budapest-pozsonyi szakaszon darabárút és személyeket ez időszerint nem szállít.
A cs. kir. szab. első dunagőzhajózási társaság egy 1828-ban magánosok által szerzett szabadalom alapján 1830-ban alakult meg mint részvénytársaság. Az első gőzhajó 1830-ban indult meg Ebersdorftól Pestig, de a rendes hajójáratokat Bécs és Pest között 1830-ben vette fel a társaság, mely járatokat nemsokára a Bécs és Pozsony, valamint Pozsony és az Alduna közötti járatok követték. Az első tíz évben épített folyamgőzösök közül legnagyobb volt az "Erős", mely 1838-ban készült a budai hajógyárban; gőzgépe 140 lóerejű, tartalma 525 tonna volt; a hajó teljes felszereléssel 128.873 frtba került. A társaság magyar nevű hajói voltak ez időtájban még Nádor, Zrinyi, Árpád, Mária Anna, mely utóbbi három szintén Budán készült. A Dunagőzhajózási társaság csakhamar egyik leghatalmasabb közlekedési vállalattá lett s nagy befolyást gyakorolt Magyarország közlekedési ügyének fejlődésére.
A Dunagőzhajózási társasági személytarifája a 40-es években Pozsonyból Pestre (lefelé) I. oszt. 10 frt, II. 6.40 frt és vissza (felfelé) I. oszt. 8 forint, II. 5.20 frt. Bécs és Pozsony közt lefelé I. oszt. 3 frt, II. 2 frt, felfelé 2.30 és 1.40 frt volt.
Érdekes volt ez időben az árúdíjszabás is: e szerint árúk után: pl. Linz-Bécs közt 1 mázsa árú után 1 frt, Bécs-Pest közt 1 frt 6 kr., Bécs-Zimony közt 1 frt 50 kr. De nemsokára Zimonyra és az azon alul eső állomásokra jelentékeny díjmérséklés lépett életbe, úgy, hogy Bécsből Zimonyba 1.40 frt, Konstantinápolyba 4.30 (azelőtt 6 frt), Salonikiba 4.40 frt (azelőtt 7 frt). Ez a díj felfelé és lefelé is érvényes volt, csak zimony-bécsi irányban volt 2.10 frt, és Giurgyevo-Bécs 4.30 frt drágább díjtétel. A magyar mezőgazdasági termények, nem nemes fémek és egyéb nehéz árúk részére mázsánként csak 48 krajczár volt a díjtétel, míg e viszonylatban az értékesebb árúk - kivéve a gyapjut és gyapotot - kétszeres vagy háromszoros díjat fizettek.
* * *
Vasút.
Pozsony vármegye területén nemcsak a gőzhajózásnak volt nagy jelentősége, hanem a magyar vasútügynek is itt van a bölcsője; itt épült a monarchia első sínpárja, a Pozsonytól Nagyszombatig vezetett lóvasút.
Ugyancsak Pozsonyban, az 1836. évi országgyűlésen foglalkoztak a rendek először behatóbban a vasutak építésével, aminek eredménye: a kontinens első vasúti törvénye lett. Ez országgyűlés munkálata, támaszkodva az 1791. évi regnikoláris deputácziók munkálataira, volt az alapja a máig kifejlődött nagy vasúti hálózatunknak.
A pozsony-nagyszombati lóvasút építése 1837-ben vette kezdetét, de csak 1846-ban adatott át egész vonalával a közforgalomnak; hossza 8 1/2 mérföld 335volt és Nagyszombaton túl Szeredig vezetett. Miután ez volt Ausztria-Magyarországon át az első sínút, nem csoda, hogy 8 éveig épült, mert úgy technikai, mint vasútüzleti szempontból úttörő vállalat volt. Az építési költség összesen 1,286.092 frt volt. A vasút azonban az előirányzatot kétszeresen túllépte s így egyfelől magas építési költségei miatt, másfelől az időközben szintén kiépült délkeleti államvasút versenye következtében nem virágzott, miért is már 1853-tól kezdve a vállalat azon fáradozott hogy a pályát gőzerejűvé változtassa át s hogy az osztrák északi és délkeleti vasúttal való csatlakozását kieszközölje; de miután az átalakításhoz szükséges pénzt nem sikerült előteremteni és az 1868-ban kért állami kamatbiztosítás sem lett a vasút számára engedélyezve, ez a törekvése meghiúsult s így a vasúti igazgatóság csak azon fáradozott, hogy a pályát el- vagy bérbe adhassa. Végre 1872-ben eladta a herczeg Windischgrätz és gróf Breuner-féle konzorcziumnak, a mely aztán később, mint a vágvölgyi vasút engedélyese is, gőzerejű pályává építette ki a pozsony-nagyszombati lóvasútat, Pozsonyban az osztrák államvasúttársaság vonalához való csatlakozással.
A volt vágvölgyi vasút építésénél Pozsonymegye szintere volt a tervezett, de a vágvölgyi vasúttársulattól egészen ki nem épített vonalhálózatnak. Az engedélyokmányban többek közt benne volt a Sircztől Pozsonyig, a Pozsonytól Nagyszombat és Lipótváron át Trencsénig, innen Zsolnáig, Nagyszombattól Jabloniczon át Lundenburg felé s végül Lipótvártól Üzbégig terjedő vonal. Vasúttörténeti szempontból jelentékenyebb a volt osztrák államvasúttársaság vonalainak kiépítése, a melynek a marchegg-pozsonyi vonalszakasza 1848 aug. 20-án nyilt meg; de már egy évvel később, a bekövetkezett szomorú időszakban, az osztrák államkormány ezt a vonalszakaszt a vácz-pest-szolnoki vonallal együtt az állam tulajdonába vette át s így került "osztrák délkeleti vasút" névvel a bécsi vezérigazgatóság fenhatósága alá. A vármegye vasútügyét, további folyamában, az alkotmányosság helyreállítása után már egészen a magyar kormánytól vezetett öntudatos vasúti politika irányitja s a vármegye területén levő vonalak az ország vasúti hálózatával összhangzatosan fejlődnek. Sok idő telt el, míg az államvasúti rendszer megerősítésével sikerült a vasúti tarifapolitikát Magyarország közgazdasági érdekeinek megfelelően irányítani s a magyar állam fenhatóságát e fontos téren is érvényre juttatni. Sőt nyugati kiviteli kereskedelmünkben és mezőgazdasági termékeinknek a nyugat piaczán való értékesítésében, melyben Pozsony vármegye kiváló mértékben részesedik, még ma is leginkább Ausztria érdekei döntők és a Pozsony és Bécs között tervezett villamos vasútnak is ebből a szempontból kiindulólag kell annyi nehézséggel megküzdenie, míg a kormány az építési engedélyt tényleg megadta.
Pozsony, a mint már előbb említettük, a vasútügy kezdetének bölcsője volt, az itteni országgyűlésen vetették meg alapját a magyar vasutaknak, a midőn az 1832/36-iki országgyűlés - annak hatása alatt, hogy a vármegyéknek a kereskedelem akadályainak elhárítását és a közlekedési utak építését sürgető feliratai eredménytelenek voltak és hogy Ausztriában olyan vasúti terv készült, mely hazai termékeink értékesítését veszélylyel fenyegette - bezárásának utolsó óráiban iktatták törvénybe a vasutak építésének lehetőségét. Ekkor Kossuth Lajos az "Országgyűlési Tudósítások" 1836. évi április hó 27-iki számában így írt: "Ily helyzetében a dolgoknak, midőn egyrészről a kérdéses (vasúti) vállalatok előmozdítása hazánkra nézve már-már nem jólét, hanem élet s halál kérdéséve lőn", a rendek azon igyekeztek, hogy a haza javára tegyenek meg mindent, a mit most még lehet, mert bizonyosak voltak abban, hogy negyedfél esztendei munkálkodásuk anyagi gyümölcse csak az lesz, a mit e néhány napban tisztába hoznak. A közbejött szomorú események nem állhatták sokáig útját annak, hogy a magyar vasutak, kiterjedt hálózatukkal és tökéletes berendezésükkel, egész Európa egyik mintaszerű intzéményévé váljanak.
* * *
Források: Ortvay Tivadar dr.: Pozsony város története. - Rakovszky István: Das Pressburger Rathhaus und der Stadtrath. - Szádeczky Lajos: A czéhek történetéről Magyarországon. - Huber-Liebenau: Das deutsche Zunftwesen im Mittelalter. - Ballagi A. dr.: A magyar nyomdászat történeti fejlődése. - Dr. Király János: A dunai vám- és kompátkelési jog Pozsonyban. - A magyar korona orsz. gyáripara. (A kereskedelemügyi minisztérium kiadványai). - A helyszinén gyűjtött adatok.

« VÍZÉPÍTÉSZET. Írták Kelen József, Hegedeös Miklós és Remenyik Andor. | KEZDŐLAP Pozsony vármegye Tartalomjegyzék | TÖRVÉNYKEZÉSI VISZONYOK. Írta E. Nagy Olivér dr. »