« Bihar vármegye hegy- és vízrajza. Irta Korbély József. | KEZDŐLAP Bihar vármegye és Nagyvárad Tartalomjegyzék | Bihar vármegye községei. Irta Vende Aladár. »

14Bihar vármegye geologiai viszonyai.
Irta Korbély József
Geologiai ujkor (kenozoi aera), alluvium, tőzeg-talaj.
A víz alól felszabadított biharmegyei Sárrét felső talaja az alluviumhoz és pedig az uj alluviumhoz tartozik. Az alluvium tulajdonképen áradmányt jelent, de a geologus egyszersmind e névvel jelöli meg a geologiai ujkor legfiatalabb periodusát. A jelenkori folyó- és álló-vizek lerakodásait, a mésztufa és cseppkőképződményeket, a jelenkori vulkáni termékeket, a levegő, a fagy és hő dynamikai és chemiai hatásából a jelenkorban keletkezett uj alakulásokat a geologus az alluviumba sorozza.
A Sárrét talaja a geologiai jelenkorban keletkezett, de a szó szoros értelmében véve sem áradmányi talaj, sem vízhordalék, hanem édesvizű mocsár növényzetének megszenesedett tömege. A tőzeg a legfiatalabb képződésű, legtökéletlenebb kőszén. A mocsár növényzete elhalás után a vízbe sülyedt, a víz a növényi részeket a levegő oxygénjétől elzárta és ennek következtében a növényi részek bomlása egészen máskép ment végbe, mint szabad levegőn; a növényi részek nem korhadtak el, hanem bizonyos mértékig megszenesedtek. A hegyvidéknek olykor 5-10 méter vastag lápjában erdei fenyő, rezgő nyár, tölgy és bükk van eltemetve, a síkföldi vékonyabb lápokban, így a Berettyó Sárrétjén legnagyobb részben nád, sás, gyékény. A biharmegyei lápi föld, békési és hajdumegyei kiegészítő részeivel együtt, nagyságra az ecsedi láp területét meghaladja.
A lápi föld a biharmegyei medenczében az Adria tengerszintje fölött 84.00-90.00 méter magasságú teknőt foglalja el. A tőzeg-talaj vastagsága általában ritkán nagyobb egy méternél, sőt helyenként a láp közepén, de főleg a láp szélein ennél kisebb. Még tökéletesen át sem alakultak a növényi alkatrészek tőzeggé, midőn a sárréti medenczéből a vizet lecsapolták. A lecsapolás után megkezdődött a lápi földnek átalakulása termő talajjá. Az átalakulás 10-20 év alatt ment végbe. Ma már a Sárréten ritka helyen találunk nádat, nagyobb nádasnak pedig se híre, se hamva. A nádas helyet adott a szántóföldnek.
Míg a Sárrét földdé át nem alakúlt, a nép a tőzeget itt-ott tüzelésre is használta. Megtörtént, hogy a tőzeg tüzet fogott és sokszor a bevetett területeken is elhamvadt a termés. A tűz lappangva terjedt tovább és gyakran megesett, hogy a járó-kelők lába alatt beszakadt az alul égő talaj. A tűz tova-terjedését rendszerint árkolásokkal akadályozták meg és így ritkán 15terjedt nagyobb területre. A mocsári föld általában laza; de a mocsár szélein, főleg ott, hol a megszenesedett növényi részek homokos iszappal nem keveredtek, gyakran találunk fekete szurok-földet, mint Zsáka és helyenként Bakonszeg határában. A szurok-föld, ha kiszárad, kemény, akárcsak a csont, a felső föllazított réteg azonban elég jól termő.
A tulajdonképeni alluvialis áradmányi talajt kiválóan a réteges település jellemzi; egymás fölött váltakozik vékony rétegekben a kavics-homok és agyagos iszap, úgy a mint a rétegeket az egymás után következő árvíz lerakta. Az alluviális talajt találjuk a folyók közelében a Sebes-Körös, Fekete-Körös és Berettyó, valamint a mellékpatakok völgyeiben, és pedig nem csupán a síkságon, hanem mélyen, a hegyek közé felnyúlva. A folyóvíz hordta fínomabb iszap rendkívül termékeny, a mennyiben benne a növényi táplálék-anyagok oldott és a növény által könnyen felvehető alakban foglaltatnak.
A czukorsüveg Bihar-Fürednél.
Balázs Ernő felvétele.
Ó-alluvium.
Gyakran látjuk a vizeknek hatását a lapályon és a hegyek lábainál ott is, hol ma már víz nincsen. Vannak elhagyott folyammedrek, kiszáradt tó-medenczék, melyek ó-alluviumban képződtek, illetőleg töltődtek fel. Hajdan a folyóvizek a hegyek és domblánczok között szabadon csapongtak a völgy egész 16szélességében és általában a folyó partját töltötték fel, hogy nagyobb árvíznél ezt a természetes gátat áttörve, felkeressék a mélyebb helyeket.
Ó-alluvialis az a másodlagos terrasz, mely a Sebes-Körös balpartján Rév, illetőleg Krajnikfalvától Nagyváradig húzódik. Ez az ó-alluvialis terrasz, mint ezt a Kolozsvár felé vezető vasút átmetszéseiben láthatjuk, legnagyobb részben agyag- és kavicsból áll. Ezen az ó-alluvialis terraszon fekszik a volfi erdő és Fugyi-Vásárhely belsősége. A volfi erdő felső sarkától délnek és délkeletnek fekvő terraszok, valamint Rontó, Hájó és Kardó dombjai azonban már diluvialis eredetűek. A folyók felső völgyeiben az ó-alluvialis terraszok jóval magasabban feküsznek a folyók jelenlegi vízszinénél. E jelenségből következtetni lehet arra, hogy a folyók felső völgyei kimosás útján állottak elő. Ezzel ellentétben a síkságon meg lehet állapítani, hogy a folyók völgyei lassanként feltöltődnek.
Régibb alluvialis terraszokat, melyek megelőző korszakból származó kőzetek átmosódásából állottak elő, a Fekete-Körös völgyében is találhatunk.
A bihari cseppkő-barlangokban a mészkövek képződése egyre tart; a völgyekben itt-ott forrás mész-padokat találnak, melyek barlangi forrásból ülepedtek le, tehát jelenkoriak. A Félixfürdő vize a forrásnál ma is rak le mész-tufát. Ó-alluvialis az a mész-tufa, melyet a Püspökfürdőben találunk, úgyszintén az is, mely a hájói kápolnánál és a rontói gőzmalomnál lerakódott. A Püspökfürdő környékbeli mész-tufák általában tele vannak csigákkal.
A síkságon a praehistoria emberének nyomait nem találjuk; a mint Szabó József is mondja, az Alföldön a praehistorikus ember sohasem találtatik a legnagyobb depressio területén. A diluviumban (neolith és palaeolith kőkorszakban), sőt valószinűleg az ó-alluviumban (bronzkorszak) a sikságot víz borította, ott ember nem üthette fel lakóhelyét. Az ős-ember nyomait tehát a síkság kiemelkedő helyén kell keresni.
Nagyvárad környékén dr. Tóth Mihály igen sok kova- és obszidian-szilánkot, kőékeket, vörösréz baltát, csákánynyá élesített szarvasaggancsot, kezdetleges cserépedényeket talált, melyekből megállapította, hogy "Nagyvárad környékén az ősember élt már azon korban, mely a praehistoriában bronzkorszakkal van jelölve." De valószinűleg élt már ezt megelőzőleg a diluviumban, vagyis a kőkorszakban, a barlangi élet korszakában. A bronzkorszakból találtak embercsontokat is. De Bihar-megyében oly embercsontokat, melyeknek negyedkori vagyis diluvialis eredete kétségtelen módon ki lenne mutatva, eddigelé nem leltek. E czélból pedig gondosan átkutatták a biharmegyei barlangokat, az igriczi, oncsászai és fericsei barlangokat. Dr. Primics György az oncsászai és fericsei barlangokban a barlangi medve és barlangi hiéna csontjan kivül macska- és kutyaféle állatok csontját szedte össze, de ősemberi csontokra nem talált. Az Élesddel semben fekvő igriczi vagy pesterei, néha esküllőinek nevezett csontbarlangot már a század elején átkutatták. A Hazai Tudósítások czímű folyóirat már 1806-ban emlékezik meg e barlangról. Téglás Gábor tanár pedig 1884-ben az Akadémia ülésén ismertette az innen kikerült barlangi medve (Ursus spelaeus) koponyáját. Az igriczi barlangba az állatok csontjait a mészkő-hegy tetején levő nyilásokon az eső mosta le fokozatosan.
A diluvium fő emlős-állatának, a mammutnak csontjaira többször akadtak a megyében, így 1894-ben Zsáka határában, a Kálló csatorna ásásánál. Körös-Tarján község határában Steiner Lipót pusztáján kútásás alkalmával 14 méter mélységben egy 2.65 méter hosszú mammutagyarat találtak. A nagyváradi Körös oldaltetőn, a mint Tóth Mihály említi, 1894-ben földforgatás 17közben a harmadkori fő emlős-állatnak, a mastodonnak csontjai kerültek napvilágra.
A Sárrét altalaja diluvialis. A diluvium már az erősebb vízi tényezők hatását jelzi. A szó eredete a bibliai özönvízre vall, a geologus azonban a történeti időt megelőző azon korszakot jelzi e szóval, melynek jellegét a víz és főleg a glecserek működése adja meg. A jég és hótömegek elolvadásából keletkezett hatalmas vízár hordalékát, a glecserek által porrá őrölt, a szél által séjjel hordott kőzetek lerakódásait (kavics, homok, agyag, lősz), a geologus a diluviumba sorozza.
Diluvium. A Sárrét altalaja. Ártézi kútak.
A Sárréten, mint ezt az ártézi kútak fúrásai igazolták, a diluvialis altalaj a földszinttől 75-185 méter mélységig tart. E mélységben 20-30 méter vastag agyagréteg váltakozik 4-5 méter vastag homokos agyag- és tiszta homokrétegekkel. Az alluvialis vékonyabb és lazább agyagrétegeken a víz átszürődik és egymássl közlekedik, a diluvialis agyagrétegek azonban a közéjök ékelt vízvezető rétegek között, a víz közlekedésének útját elzárják. A diluvialis rétegek alatt a harmadkor felső tagjának (plioczén korszak levantei emeletének) vastag csillámos homokja tölti be azt az úgyszólván kimeríthetetlen vízmedenczét, melyből az artézi kútak vize a felszínre szökik.
Az alluvialis és diluvialis rétegek határa éles és határozott, a diluvialis és plioczén rétegek határa azonban elmosódott. E jelenség arra vall, hogy a plioczén korszak tengere nem egyszerre, hanem lassanként apadt el és lassanként adott helyet a diluvialis korszak rengeteg kiterjedésü mocsarainak. Az ártézi kútak fúrásai igazolták, hogy a diluvialis rétegek Szegedtől kezdve északra, Püspök-Ladánytól kezdve délre lejtenek vagyis hogy a diluviumot megelőzőleg a legnagyobb depressio körülbelől Hód-Mező-Vásárhely, Szentes és Dévaványa körül volt. Szegeden a földszinttől 140-150 méterben ér véget a diluvialis réteg. Hód-Mező-Vásárhelyen 185, Püspök-Ladányban 75 méter, Zsigmondy püspök-ladányi furásai (1878 és 1886-ban), nem különben Félixfürdőbeli szerencsés furása (1885-ben) adták meg az ösztönt ártézi kútak fúrására.
Ujabb időben rendkivül megszaporodott az artézi kútak száma, nem csupán a síkságon, hanem a folyó felső völgyében. Igy Belényesen is fúrtak ártézi kútakat, hogy jó ivóvizet nyerjenek.
A régebbi ártézi kútak közül felemlítjük a szalontai kútat; ezt Zsigmondy Béla 1890-ben fúrta. A kút 248.75 mtr. mély, naponként 421,000 liter 18 C fokú vizet ad.
B.-Ujfaluban Nyíry István 1893-ban fúrt ártézi kútat. A kút 255 méter mély, naponként 172,800 liter 25 C fokú vizet ad. Itt ujabban második ártézi kútat is fúrtak, szintén sikerrel.
Báránd, Szerep, Udvari, Szalacs, Diószeg és Székelyhíd 1892-1895-ben fúrott ártézi kútjainak mélysége kisebb, a felszökő víz mennyisége és hőfoka csekélyebb.
Általában mennél mélyebb valamely ártézi kút, annál bőségesebb és annál melegebb a vize, a hegyekhez közelebb általában nagyobb a víz nyomása.
Kunhalmok.
A mocsarakat és ezeket szabályszerű sorrendben követő halmokat, melyeket a nép kunhalom, törökhalom és őrhalomnak nevezett el, sokan diluvialis vagy ó-alluvialis eredetüeknek tartják.
Ily halmokat nagy számmal találunk a Sárrét szélén. A kunhalmokról Szabó József azt tartotta, hogy azok zátonyszerű képződések, erősebb vízjárások hordalékai, melyeket az ember csak később használt fel czéljaira, főként temetkezési helyül. Később némileg módosította nézetét és azt mondja: 18Ha ó-alluvialis magasabb síkon vagy éppen hegyi vidéken van ilyen halom, az ember művének tartható; de ha alantabb, a legmélyebb alluvialis síkon találunk ily halmot, akkor azt a folyó-víz is emelhette és annak eldöntésére, hogy a természet vagy az ember műve-e, ketté kell vágni. A hagyomány a halmokat emberi kéz művének tartja. A honfoglalás kezdetén e halmok voltak szállásai, községei őseinknek, ide menekültek a vizek áradásai elől, innen kísérték figyelemmel az ellenség mozdulatait és őrtüzeket gyújtva, innen adtak hírt az ellenség közeledéséről.
A királyerdői cseppkőbarlang bejárata.
Munkácsi L. felvétele.
Szíkes területek.
A televényben gazdag sárréti medenczét szíkes területek veszik körül. Ezek a területek általában a mocsári földeknél magasabban feküsznek. A szíkes területekre azonban nem a magasabb fekvés a jellemző, hanem a talaj kötöttsége és sótartalma. A szíkes területek általában sót tartalmaznak és pedig ritkábban kálisókat, salétromot; gyakrabban sénsavas nátront vagyis szódát és kénsavas nátront vagy csodasót, glaubersót. A nyírségi területeken leginkább a kálisók virágoznak ki, a bihari területeken pedig leginkább a szódát találjuk, úgy hogy általában a Berettyó mentét tekintik a kálisók kivirágzásának határául.
Nagyobb összefüggő szíkes területeket találunk a Berettyó Sárrétjébe ömlő erek mentén, ú. m. a Kemény-derék, Tikics-ér, Puszta-ér, Kálló-ér mentén, továbbá Hídköz pusztán, Berettyó-Szent-Márton és Váncsod határában. A Berettyó és Sebes-Körös közén, főleg az Ölyvös és Kutas vízfolyások mentén találunk szíkhátakat. A Sebes- és Fekete-Körös közén, továbbá Ugra, Zsadány és Atyás között, végül a Köles-ér mentén, a Szalontához tartozó Barmód pusztán vannak nagyobb kiterjedésű szíkes területek; kisebb foltokban számtalan helyen előjön a szík. A szíksó helyenként ki is virágzik. Konyár és Hosszúpályi határában, a Sóstó környékén, a homokos területek határán, néha 19a szíksó a kiszáradt mocsarak fenekén és az elapadt mocsarak szélén egy-két centiméter vastagságú réteget alkot. Itt a talajvíz is sóval van telítve és a talajvízben foglalt sónak gyógyító-erőt tulajdonítanak. Konyár községtől keletre máig is fennáll a hajdani híres és keresett Sóstó-fürdő, melynek vize tulajdonképen szintén talajvíz és egy kis szíkes tóban összegyült eső- és hóvíz.
A szíkhátak Biharban általában a mocsarakat kísérik; felnyúlnak egész a nyírségi homokos területekig, de a hegyek lejtőire és a hegyek lábainál elterülő magasabb terraszokra nem kapaszkodnak fel. A szíkes talaj diluvialis eredetű. Sokan azt tartják, hogy az ily talaj nem egyéb glecserek által finomra őrölt homoknál, melyre a kárpáti sóbányák anyalúgja szétömlött. Mások azt tartják, hogy az altalajból a vízzel együtt szivárog fel a szíksó; a víz a felületen elpárolog, a só a talajban a felszín alatt ott marad, az agyag likacsait betömi és itt oly szíkpadot alkot, mely a víz és a levegő útját elzárja.
A homokos talaj hajcsövességét az alulról felszivárgó sósvíz nem képes eltömni, úgy hogy e helyeken a víz elpárolgása után a szíksó kivirágzik.
Az agyagtalajon a szíksó nem virágzik ki, azért ezeket a talajnemeket megkülönböztetésül a homokos területektől szíkes területeknek nevezték el, azt tartván, hogy a homokon a só, az agyagon a talaj kötöttsége okozza a föld terméketlenségét és sajátságos tulajdonságait. A bihari ember ezt a megkülönböztetést nem ismeri és a kötött, kemény, agyag-területeket is szíkes területeknek nevezi. Hogy a föld terméketlenségét a szíksó okozza, kitűnik abból, hogy a hol a föld glaubersóval van telítve, az még eléggé termékeny és hogy alagcsövezéssel és rigolirozással alig sikerült a szíkes földet megjavítani, míg kellő mennyiségű gipszeléssel eredményt értek el. A gipsz (kénsavas mész), a szíksót (szénsavas nátriumot) felbontja és átalakítja szénsavas mészszé (krétává) és kénsavas nátriummá (glaubersóvá), melyek a növényzet fejlődésére nem oly károsak, mint a szíksó.
A terméketlen szíkes földet a bihari ember vak-szík, olykor kakas-szíknek nevezi és ezenkivül porszíknek, termőszíknek nevezi a porózusabb és szántható szíkes területeket.
A szíkes agyagtalaj megmunkálása igen nehéz, mert száraz időben a föld csont-keménységű, úgy hogy az eke nem igen fogja; nedves időben pedig annyira átázik és összefolyik, hogy szántással nem lehet felporhanyítani.
A lősz.
A kizárólagos alluvialis térszínen a diluvialis agyagtalaj és a lősz számos helyen kibukkan, általában azonban a jelenlegi árterületeknél magasabb térszint foglal el és itt borít nagyobb területet. Biharban 100-120 méter között jön elő a lősz.
Ez, illetőleg a legnagyobb részben ebből képződött diluvialis agyag borítja a Király-erdő és a Rézhegység nyugati lejtője előtt elterülő magasabb terraszt, mely a Sebes-Körös és a Fekete-Körös közén, a Nagyváradot Tenkével összekötő vonalon túl terjed, egész a két folyó árterületéig, a Rézhegység lábától pedig egészen a Berettyóig nyúlik, sőt szórványosan előjön azon túl is. A béli hegység nyugati lejtőin is feltalálhatjuk.
A ritkás lőszt a magyar ember vályognak, sárga-földnek nevezi. Anyaga nem egyféle ásványporladék, hanem homok, agyag és mészkő keveréke. A keverék aránya szerint a vályogföld minősége változik, egyszer tégla-égetésre jobb, máskor kevésbbé alkalmas. Általában Biharban a téglaégetők lősz területén vannak, bár sok helyen és Nagyvárad körül is nem kizárólag a diluvialis agyagot, hanem ennek az alluviummal való keverékét égetik ki téglának és általában gyenge téglát kapnak. A tiszta diluvialis agyagból már 20erősebb téglát nyernek, a tiszta diluvialis agyagban azonban rendszerint kevés a homok és ennek mesterséges pótlása nélkül a tégla szárítása költséges és a tégla kiégetve könnyen megrepedezik. Részben a homok hiánya, részben a diluvialis agyag felesleges só- és mész-tartalma okozza, hogy a bihari tégla nem versenyezhet a székes-főváros közelében, plioczén-korú agyagból égetett téglával. A legjobb tégla-agyagot még Élesd és Esküllő környékén találjuk, a hol jó téglát és cserepet készítenek. A lősz-talajt élesen jellemzik a szakadékos árkok, 1-2 méter mély vízmosások. Sok helyen, így a gyapjui uradalomban, a felső talaj szintén diluvialis agyag és ezen az alluvialis képződményeknek csak annyi a nyoma, a mennyit a növényi tenyészet megváltoztatott.
A Berettyó felső völgyében helyenként előfordul a lősz.
A lősz keletkezésére vonatkozólag a geologusok ma már csaknem kivétel nélkül elfogadták Richthofen báró elméletét, hogy az igazi tipusos lősz a levegőből lehulló porból származott.
A lősz-agyag felső talaja, az agyagos vályog, a legjobb talajnemek közé tartozik. Nem túlságosan kötött és nem is túlságosan laza, a vizet jól átbocsátja és nem könnyen zsugorodik össze. A búza a lősztalajon szépen díszlik és bő termést ád, bár nem oly aczélos, mint a szíkes vegyületű földek terméke.
A magasan fekvő vályog-talajt tekinthetjük az első kultur-földeknek; a honfoglalás után e földeket törték fel először és ezt a földet telkesítették.
A lősztalaj legnagyobb része ma is kert, szántóföld és olykor szőlő.
A lősztől meg kell különböztetnünk a tiszta diluvialis agyag-talajt, mely tömörebb, szívósabb, mint a laza lősz-talaj, a nedvességet nem szívja fel oly mohón, színe sárgás-vörös vagy egészen vörös, míg a lősz halvány sárga, vagy sárgás-szürke. Nagyváradnak azt a részét, melyen a pályaudvar, az olaszi temető, a püspöki palota és kert fekszik, diluvialis agyag fedi.
Ezelőtt azt hitték, hogy a szíkes területek és a homok-fensíkok hazánknak kizárólagos különlegességei; ma már tudjuk, hogy mindenütt, hol a medenczék vízlevezetése oly hiányos, mint az Alföldön, előjönnek a szíkes területek és nagyobb kiterjedésü szárazföldi medenczékben nem hiányoznak a homok-fensíkok. Hazánkban három ily homok-fensík is van, ú. m. a Duna és Tisza közén a kecskeméti, az Alföld déli részén a delibláti, az Alföld északi részén a nyírségi.
Ez utóbbi homokos vidék választja el a Tisza felső medenczéjét a Körösökkel is összefüggő középső medenczétől és ez utóbbinak a domblánczolata nyúlik át Bihar-megyébe. A nyírségi homok keletkezésére elfogadhatjuk azt a véleményt, hogy a homok-fensík nem egyéb, mint a szárazzá vált diluvialis tengernek zátonya. Biharban a homokos régio az Adria fölötti 105 méter síkságig lenyúlik, az északi részeken azonban a 150 m. magasságot is eléri. Derecskétől Nagy-Létáig a homokos terület széle keletről nyugatra tart és a közbe eső községek, ú. m. Konyár, Hosszú-Pályi, Monostor-Pályi, Vértes északi fele homok. Nagy-Létától a homokrégió széle az Érrel párhuzamosan észak-keleti irányba húzódik Álmosdon, Bagaméren és Ér-Semjénen keresztül.
A homokos területet északról déli irányba lejtő párhuzamos szűk völgyek és domblánczolatok jellemzik. A domblánczok magassága 10-25 méter, helyenként a völgyeket egészen körülfogják és katlanszerű mélyedéseket alkotnak. A homokon régente sok volt a mocsár; most a mocsarak lecsapolása után is általában magasan áll a talajvíz.
A nyírségi homok az árterületek szélén televénynyel van keverve; a 21nép ezt a könnyen munkálható, bőven termő, fekete földet fekete homoknak nevezi. Észak felé a homok mindinkább sívárabb, egyes hegyhátak és gerinczek egészen kopárak. A sivárabb homoktalajt erdővel ültetik be vagy legelőnek használják; a termő homokba rozst vetnek, vagy burgonyát ültetnek. A homoki rozs igen jó minőségű; a nép a homoki rozst kenyérlisztnek sokkal jobban szereti, mint a fekete földön termett rozst, vagy itt termett silányabb minőségű búzát.
Egyes, széljárásnak kitett homokdombok kvarcztartalma a 75 %-ot is eléri. Hajdan e kopár helyeket úgyszólván semmire sem használták, ma pedig ezek a legkedvezőbbek a szőlő-ültetésre.
Nyirok.
A hegyek lejtőit általában a nyirok borítja. Nyiroknak nevezi a nép a vöröses, rozsdafoltos kötött agyagot, mely már sokkal tömöttebb és szívósabb, mint a lősz-agyag. A nyirok már nem hordalékos talaj, hanem legnagyobb részben helyben képződik, a kőzetek elmállása következtében, bár a víz a nyirkot is sok helyen lesodorja és leviszi a völgyekbe is. A nyirok folyamatosan képződik a jelenkorban is, de a bihari hegyek lejtőit borító nyirok legnagyobb részben még a harmadkorban és részben a diluviumban képződött. A harmadkorban keletkezett nyirok igen finom, homokmentes agyag, mely ha átázik, a vizet soká megtartja és nedves állapotban jól formálható, átmosódás következtében ez is átalakul és tömörségéből veszít. A termőréteg a helyben képződött ősi talajoknál már rendszerint jóval vékonyabb, mint a hordalékos talajnál. Sokszor a termőréteg szilárd kőzeten fekszik és így néha megtörténik, hogy az átázott agyagtalaj megcsúszik.
A bihari szőlőhegyeknek legnagyobb része diluvialis és harmadkorbeli nyirok, a talaj összetétele azonban igen különböző, a mit legjobban feltüntet az egyes hegyvidékek borának színe, tüze és zamatja.
A boráról messze földön híres Érmellék talaja diluvialis eredetű; a nagyváradi Hegyközség talaja azonban, mint ezt a hegyvidék tárgyalásánál felemlítjük, ennél régibb, fiatal, harmadkori (pontusi) eredetü. Az érmelléki hegyek talaja televényben szegény, földje kissé vastartalmú, vöröses agyag, mely legnagyobb részben világos-sárga homok-kövön fekszik.
Biharban a nyirok leginkább a vulkáni eredetű trachit és az üledékes képződésű pala elmállásából keletkezik.
Diluvialis kavics.
A mint a hegyekhez közeledünk, mindig több és több kavicsra találunk. A kavics jelentékeny része jelenkori, főleg az, melyet a folyó ágyában hömpölyget tova, de ezenfelül találunk diluvialis eredetű kavicsot is, s ez Nagyváradtól északnyugatra, a bihar-püspöki vasúti állomás mellett fekszik.
A kavicsot vékony alluvialis réteg borítja, mely helyenként csak 0.75-2.00 méter vastag, ezen alul pedig kavics és homok egyenletes keveréke fekszik. A kavics nagysága köles-szemtől ököl nagyságú darabokig változik, legtöbb benne a dió- és tyúktojás nagyságú.
Diluvialis kavicsot találunk Nagyvárad belsősége alatt és a Nagyvárad mellett fekvő u. n. Komandáns-réten. A Körösök, sőt a Berettyó felső völgyében is előfordul a diluvialis kavics. A margitta-szilágy-somlyói vasút építésekor Széplak és Széltalló körül kavicsbányát nyitottak. A hegyek között találunk lófej-nagyságú kavicsot is, ez részint diluvialis, részint harmadkorbeli, a szerint, a mint fiatalabb vagy idősebb kőzetekből keletkezett, és a mint fiatalabb vagy idősebb rétegek takarják el; ezekről a hegyvidék tárgyalásánál emlékezünk meg. A bihar-püspöki bányakavicsot használják utak, vasúti pályatestek kavicsolására és beton építkezésekhez is, úgy hogy itt a földnek sokkal nagyobb az ára, mint a síkságon az első minőségű termő talajnak.
22A bihari síkság legmélyebb területéről kiindulva, elértünk a hegyekig. Ezeknek geologiai alkotása sokkal bonyolúltabb. Ezért, hogy az ismétléseket elkerüljük és az átalakulásokat áttekinthessük, a sorrendet megváltoztatjuk, a geologiai középkort és az ókort átugorva, a geologiai őskorral kezdjük és a természetes fejlődés és egymásra következés sorrendjében soroljuk fel a kőzeteket, megnevezvén előfordulási helyeiket. Külön soroljuk elő az üledékes és külön az eruptiv kőzeteket, a neptuni és vulkáni erők termékeit.
Legrégibb üledékes kőzetek. A geológiai őskorból származó kristályos palák.
A Bihar-hegység legrégibb üledékes kőzetei az ős kristályos palák, az agyag csillám-palák, a lemezesen elváló agyag-palák vagyis fillitek.
Ezekben a kőzetekben a szerves életnek nyomát sem találjuk.
A Bihar-hegységben három hatalmas palasáncz emelkedik ki, az egyik Bihar, Aranyos-Torda és Arad vármegyék határán, a Fekete-Körösbe ömlő pojánai patak és az erdélyi Kis- és Nagy-Aranyos-forrás vidékén. - Itt Nagy-Bihar ormát (a Cucurbeta csúcsot) 1849 méter magasságban pala födi. - A második palasáncz Bihar és Kolozs vármegyék határán, a Dragán balpartján vonúl a Sebes-Körösig. Ez a hatalmas sáncz helyenként a Dragán jobbpartjára is áthúzódik és 27-28 kilométer hosszú és 2 kilométer széles. Ez utóbbi palasáncz szakadatlan összefüggésben van a Rézhegység csillámpala vonulatával. Ez a harmadik palasáncz a legnagyobb kiterjedésű, mintegy 50 kilométer hosszú és 4-10 kilométer széles. - A Bihar- és Szilágy-megye határán végig húzódó Rézhegység legnagyobb részben palából áll, a hegygerincz és a csúcsok magassága azonban jóval kisebb, mint az előbb megnevezett pala-vonulatokban.
Részlet a Vidapatak mentéről.
Munkácsi L. felvétele.
A lemezesen elváló agyagpala vagyis a fillit, a bihari hegységekben többféle módosulatban jön elő; ú. m. selyemfényű síma, kékes-szürke, hamvas fakó és fekete rétegekben. A fillithez némely helyen apró földpát és grafit-pala is vegyül. A fillitből sok helyt fehér kvarcztömbök válnak ki, melyet a nép békasónak nevez. Ezeket a fehér kvarcztömböket dolgozzák fel a feketeerdői üveghutában.
Agyagpalák és kvarczit homokkövek a geológiai ókorból. (Paleozói kőzetek).
A csillámos paláknak közvetetlen takarói a sajátságos vörös-zöld és fakó szürke színű agyagpalák és ezekkel párosult felzit-porfirok, kvarcz-porfirok és kvarczit homok-kövek.
23A felzit-porfirokról s kvarcz-porfirokról, mint eruptiv kőzetekről, a vulkanikus kőzetek között emlékezünk meg bővebben. A Kodru-Mómában továbbá Vaskohon és Rézbányán előforduló agyagpalák és kvarczit homokkövekről, mint üledékes kőzetekről itt megemlítjük, hogy ezeket Peters a geologiai ó-kor (paléozoi korszak) carbon szisztémájába sorozta, újabban azonban valamivel feljebb a diasz vagy permi szisztemába sorozzák.
A diasz korszakbeli kőzetek rendkivül nagy felületet borítanak a béli hegyekben vagyis Kodru-Momában, valamint Rézbánya vidékén, hol a hegység nagyobb része vörös palából és homokkőből áll. A Kodru-Móma hegycsúcsait, gerinczeit, sőt a Fekete-Körösre néző keleti oldalait is diaszkorbeli kőzetek fedik és itt 400-1100 méterig úgyszólván az egész térszint uralják. A Fekete-Körös jobbpartján Rézbányától Petrószon keresztül csaknem Meziádig húzódnak az alsó diaszkorú kőzetek. A petrószi Körös és a Meleg-Szamos forrásvidékét beborító fiatalabb triasz-korú meszek és hasonló korú kőzetek alól, csaknem köröskörül kibukkannak a diasz felső emeletébe sorozott agyagpalák, kvarcz homok-kövek és az ezekkel párosult kőzetek.
A Fekete-Körös forrásvidékén általában a kvarczit homokkő alkotja a vízrekesztő réteget. A mész repedésein beszivárog a víz, de a homokkövön nem bír áthatolni és csakhamar tekintélyes magasságban, mint szikla forrás újra napfényre kerül. Schmidl azt írja, hogy ha a Fekete-Körös eredő patakának barlangjába be lehetne hatolni, benne épp úgy meg lehetne találni a vízrekesztő homokkövet, mint ő azt a krajnai Kreutzberg barlangban feltalálta.
A Kodru-Mómában a hegység gerincze és a hegység legmagasabb csúcsai 2300 méter. A Királyhágón Bucsa és Rév környékén a csillámpalákon vöröses homokkő fekszik. Vaskoh körül a csillámos szürke, palásan hasadó homokkövek helyenként kvarcz-tömb zárványokat tartalmaznak. A csillámos palás szerkezetű, finomabb szemű homokkő külsőleg igen közel áll a csillámpalához és vele többször össze is tévesztik. A vastagpados konglomerátos, verrucano-szerű, igen szilárd kvarczit homokkövek jól fel vannak tárva Sust és Briheny, továbbá Venter és Rogoz között. Úgy ezek, mint a Belényes-Szent-Miklós, különösen pedig a Sólyomnál feltárt kvarczit homokkövek jó építő anyagul kínálkoznak. Vízben jól tartanak és fagyállók. Sólyomi kőből építették a belényesi vasút össes hídfőit és átereszeit és a két nagyváradi sebeskörösi vashíd ellenfalának belső tömegét.
Geologiai középkor (Mezozoi aera) kőzetei. Triasz- és jura-mész.
A felsorolt kőzeteknél fiatalabbak a geologiai középkor triasz és jura periodusaiból származó mészkövek és dolomitok, melyek a Bihar-hegység nyugati lejtőinek tekintélyes réseit foglalják el, és melyek nemcsak geologiailag, de tájképileg is legszebb részei a hegységnek. Primics következtetése szerint valaha a Sebes-Körös és Fekete-Körös közét, sőt valószínűleg az egész Bihar-hegységet mészlepel borította és a meglévő mész tulajdonképen csak szétroncsolt alkatrésze a hajdan összefüggő mésztakarónak.
A mészképződvények leghatásosabb csoportjait a Fekete-Körös forrásvidékén találjuk. A petrószi völgyben a fenyvesek sötétjéből kiemelkedő fehér mész-sziklák, különösen a Lófő bércz, a rézbányai, még inkább a Batrina-csúcs környékén kiemelkedő váromladékszerű, bizarr alkotású mészszirtek, messziről magukra vonják a szemlélő figyelmét. A rézbányai csodás szépségű sziklakapu, az ú. n. Portále, kristályos mészből épült fel, úgyszintén mészből vagy szemcsés kalezitból alakultak a legnagyobbszerű barlangok, melyek közül a meziádit itt külön fölemlítjük.
Biharvármegye geologiai térképe.
Korbély József rajza.
26E barlang nagyszerű kapubejárásának messze földön hiába keresnénk párját. A szírtes mészkövek előfordulnak a Sebes-Körös mellékén és forrásvidékén is és itt szintén rendkívül szeszélyes alkotású alakzatukkal tünnek fel. A ponori Csetátye, újabban Colosseumnak nevezett, várszerű hatalmas alkotás, egyetlen a maga nemében.
Restyirata, Kaluger, Vaskoh és Briheny között a mész is a hegységnek mintegy 100 négyszög kilométernyi területét borítja. A mész kövületekben és szerves maradványokban rendkívül szegény. Peters a vaskoh-kimpi mészcomplexust a jura-korszakba sorozta, Lóczy, utána Böckh és Pethő bebizonyították, hogy a mésztömeg jelentékeny része ennél régibb és határozottan triasz-korú.
A Kodru-Momában, a mész alsó rétegei vastag, pados, sötét, dolomitból, szénsavas mészből és szénsavas magnéziából állanak, ezekre szürkés, majd czukorszerű dolomitok következnek. - A vízbarázdák, víznyelő katlanok, barlangok, ravasz-lyukak többszörösen szétszaggatják a mészrétegeket.
Vaskohi márvány.
Vaskoh, Kimp. Kollest, Szohodol és Kaluger határában a sötétebb szürke dolomitokra vöröstarka, igen szép márvány-mészkövek feküsznek. A márvány színgazdagsága rendkívül hatásos. A régebbi feltárásokból következtetve, összefüggő nagy márványtömbök kiaknázására nem sok remény volt, az újabb feltárások több sikerrel kecsegtetnek és valószinűvé teszik, hogy a talaj szaggatottsága mellett is sikerül nagyobb és ép márványtömböket kiaknázni. Az első próba meg is történt; az új országház előcsarnokában ott pompázik a vaskohi márvány is. Fentebb említettük, hogy a rézbányai Portále, a meziadi barlang, szemcsés kalczitból alakult.
Ha a kristályos szénsavas meszet kivétel nélkül márványnak nevezzük, úgy a petrószi hegyekben előforduló szemcsés-mész is márvány és pedig színre nézve gyönyörű ragyogó fehér márvány. Sajnos azonban, hogy ez a gyönyörű kőzet legnagyobb részben nagy szemű kristályokból áll és a levegőn hamar porlik. Elvétve azonban Rézbányán és Sonkolyoson apró szemcséjű, tömör, hófehér kristályos mészre is akadtak, mely a legjobb márványnyal vetekszik és az idő viszontagságaival is daczol.
Jura és kréta mész.
A Királyerdő hegycsoport nyugti részének főzömét már nem triaszkoru, hanem az ennél fiatalabb jura és még ennél is fiatalabb kréta korszak képződményei alkotják; legnagyobb részben mészkövek, mész homok-kövek és kvarczitos kőtő anyagú kvarcz-conglomeratok.
Az e rétegekben előforduló, ú. n. requieniai mészkövek nyugat felé messze eltartanak és jelentékeny területen kibukkannak. Így a Sebes-Körös balpartján Rikosdtól Kőaljáig vonuló meredek lejtő ilyen mészkövekből áll, úgyszintén Nagyváradtól délkeletre a Püspökfürdő közelében Hájó és Betfia között kiemelkedő Sólyomhegy is.
A Püspök és Félixfürdői ártézi kútak.
A Püspökfürdőben a mészkövet az ártézi kút fúrója 11 méternél érte el, a Félixfürdőben a 42.8 méternél; de alig haladt az utóbbi helyen a fúró a mészkőben 5 méternyit, midőn egy sziklarepedésre talált, melyből 1885. deczember 4-én nagy erővel tört elő a meleg víz.
A Püspökfürdőben ugyancsak Zsigmondy 1886-ban és 1887-ben 101.8 méterig fúrt le, 11 métertől kezdve folytonosan mészkőben dolgozott, a mészkő mind tömörebb és színére mind fehérebb lett, de vízre nem talált és ezért a munkát abba hagyta.
A Püspökfürdőt maig is a természetes melegforrások táplálják, melyek már valószínűleg a harmadkor végén megvoltak és talán a trachyt-erupcziókkal egykorúak. Úgy látszik, hogy a Püspök- és Félixfürdő közös vízmedenczéből 27kapja vízét, és hogy a félixfürdői fúrásnál a szerencsés véletlen közbejátszása következtében az artézi kút fúrója a meleg víz fő kitörési csatornáját találta el, a mit igazol az a körülmény is, hogy a félixfürdői kút fúrása után a Püspökfürdő víze némileg csökkent. - Hogy a víz a Félixfürdőben nagyobb erővel szökik fel, az természetes, mert a félixfürdői kút szája alacsonyabban, állítólag 6.00 méterrel mélyebben fekszik, mint a püspökfürdői források színtje.
A félixfürdői víz hőfoka a fúrás után 49° Celsiusig emelkedett; a vízmennyiség 1885. deczember 10-én 24 óránként 17000 köbmétert tett. A félixfürdői csekély mélységű ártézi kút több vízet ad, mint a legnagyobb vízmennyiséget adó párisi Passy és margitszigeti artézi kutak.
A Bihar-kapu (Portále.)
Fekete S. felvétele.
Ha vize nem volna oly meleg, elegendő lenne Nagyvárad összes lakosainak ivó- és házi szükségleteire.
A Püspökfürdő hévvízi növénye, a Nymphea thermalis a harmadkorban (az oligoczénben) Európában mindenütt otthonos volt. Staub szerint ez nem újabban bevándorolt növény, mert a Püspökfürdő meleg víze oly egyenletes hőmérséket biztosított, hogy ebben a Nymphea thermalis a jégkorszak zordabb éghajlata alatt is fentarthatta magát.
Mész-égetők.
Az élesdi, valamint a dobrest-szitányi mészkő kiégetve igen jó kövér meszet ád, a betfiai mész kiégetve igen tiszta és szép fehér meszet ád, azért nagy a kelendősége; a belényes-ujlaki mész már soványabb, mint a két előbbi és a hydraulikus mészhez közeledik. Ezeken kívül Biharban igen sok helyen égetnek meszet, annyival is inkább, mert a hegyek között bőven van mészkő és fa.
28Tűzálló agyagok.
A jura-korszakhoz tartoznak a révi és sonkolyosi becses tűzálló agyagok, melyek a legjobb angol és belga agyagokkal versenyeznek. A tűzálló agyag kiégetve többé-kevésbbé fehér és a vékonyra sajtolt s kiégetett lemezek tűzben nem repedeznek meg, ugyanezért a révi és sonkolyosi agyagból készült kályhákat belől nem kell béllelni (kitapasztani). - Ebből az anyagból készített jó szerkezetű cserépkályháknak megvan az a jó tulajdonságuk, hogy hamar fölmelegesznek és jól melegítenek. Kiváló jó tűzálló agyag van a Rézbányán, ez kiégetve fehér. Kályha- és fazekas-iparhoz alkalmas agyagot a megyében több helyen találunk, különösen a fentebb megnevezett helyek szomszédságában, továbbá Alsó- és Felső-Kimpányon, Szegyestelen és Szászfalván. - Esküllőn tűzálló téglát is készítenek. - Jobb minőségű porczellán vagy kőedény gyártására alkalmas agyagok általában földpátos kőzetek, granit, trachit elmállásából keletkeznek. Porczellánföldet találtak Robogányban.
A felső kréta cziszternához tartozó kőzetek.
Az alsó krétabeli requieniai mész szomszédságában, főleg a Rézhegység délkeleti oldalán, fiatalabb kőzeteket találunk, így kárpáti homokkövet és oly kőzeteket, melyeket a bennök foglalt kövületek, főként korallok alapján, a felső kréta gosaui emeletébe soroznak. Lóczy Lajos abból a jelenségből, hogy a felső kréta gosaui rétegeinél idősebb kárpáti homokkő szerfölött gyűrött és zavart, míg ellenben a gosaui rétegek fekvése szabályos és csaknem vízszintes, azt következteti, hogy a legutóbbi nagyobbszerű rétegzavarás és tömegelmozdulás az ifjabb gosaui rétegek lerakodása előtt ment végbe.
A felső krétakori mészkövek és homokkövek a Rézhegység déli oldalán Nagy-Báródtól Élesdig húzódnak mintegy 1000-1200 méter szélességben. Primics a Jád és Dragán vízválasztóján és a Vlegyásza déli lábánál mutatott ki gosaui rétegeket, az utóbbi helyen azonban a harmadkori trachit-kitörések a gosaui rétegek fekvését is megzavarták. Felső kréta-korú kőzet fordul elő a Királyerdőben is a régebbi kréta- és jura-kőzeteknek csaknem közepén. Kövületekben gazdag felső kérta-korú kőzeteket találunk Rossia község határában.
Nagybáródi széntelep.
A felső kréta (Gosau emelet) rétegek között Nagy-Báródnál palaágyon jó minőségű kőszén fekszik. A kőszenet a hatvanas és hetvenes években feltárták, de a szénrétegek kiaknázását abbahagyták. A harmadkor végén a mélységből feltóduló trachit ugyanis a szénrétegeket összegyűrte, több helyen foszlányokra tépte. - Mult 1900. évben fúrásokkal igyekeztek a szénrétegek fekvését meghatározni. - Az év végén két helyen kőszénre akadtak, és pedig az egyik helyen 63 méter, a másik helyen 105 méter mélységben. A két fúrólyuk távolsága egymástól mintegy 200 méter volt. A széntelep vastagsága 63 méter mélységben 1.5 méter, 105 méter mélységben pedig 3.00 méter volt.
A szén kagylós törésű, jó minőségű, állítólag kokszolható is. Tiszta széntartalma 76 %; az elégésnél 6.600 caloriát fejt ki. - Csak sajnálni lehetne, ha a nagyobb területre kiterjesztett kutatások a széntelep gazdagságát és az olcsó kiaknázás lehetőségét nem igazolnák. Egy gazdag, jó minőségű kőszén-telep Nagyvárad közelében valóságos kincsesbánya lenne.
Geologiai jelenkor. Harmadkori üledékes közetek.
Bihar-megyében az idősebb harmadkorból, vagyis az eoczén és oligoczén korszakból üledékes kőzetet alig találunk. A mily gazdag Erdély és Máramaros harmadkori üledékes kőzetekben és főként sóban, oly szegény ezekben Bihar-megye. Biharban a harmadkort a vulkáni trachit-kőzetek képviselik és csak ha a harmadkor közepét elhagyjuk, találunk üledékes kőzetekre.
Az oligoczént követő mioczén korszak homok, homokkő, agyag, márga 29és mészkő conglomerátjait találjuk a Fekete-Körös, Hollód és Rossia patakainak forrásvidékén, illetőleg az ehhez csatlakozó domboldalokon. A Sebes-Körös jobbpartján Báród és Örvénd között, továbbá a Fekete-Körös mellett Belényes-Ujlakon, nemkülönben a Király-erdőnek Nagyvárad felé tekintő domboldalain a mioczén korszakban rakódtak le a kőzetek.
Cerithium mészkő.
E kőzetek közül ipari szempontból legérdekesebb a cerithium-mészkő, vagy a nép nyelvén a csiga-mészkő.
E mészkő már sokkal lazább és likacsosabb, mint a geologiai középkorból eredő mészkövek. A cerithium-mészkő általában nemcsak könnyen faragható, hanem a bányából kikerülő nyers állapotában fűrészelhető is. Jó tulajdonsága, hogy a levegő behatása alatt megkeményedik és az idő viszontagságainak ellenáll s ezért a cerithium-mészkövet építkezési czélokra igen szívesen használják. A belényes-ujlaki cerithium-mészkő azonban még eddig nem tudott piaczot hódítani és még Bihar-megyéből sem tudta kiszorítani a lágyabb, könnyebb és likacsosabb bodrog-keresztúri követ, mely utóbbi különben nem is cerith-mészkő, hanem riolit-tufa, borsó- és mogyorónyi lágy tajtkő-zárványokkal. A biharmegyei riolit, illetőleg trachit és andezit tufáról az eruptiv kőzeteknél emlékezünk meg, itt csak felemlítjük, hogy a b.-ujfalvi államúti híd ellenfalait és újabban az államépítészeti hivataltól épített átereszek jelentékeny részét bodrog-keresztúri kőből építették. Sóskúti cerithium-mészkőből faragták ki a nagyváradi szinház elé felállított két szobrot. A bihari cerithium-mészkövet csak egyes lépcsőházakban találjuk.
Pontusi rétegek.
A geologiai harmadkor legfiatalabb korszakát plioczénnek nevezik. E korszakból főleg az alsó plioczén, vagyis a pontusi emelet kőzetei vannak gazdagon képviselve. A mioczén korszak tengere még határozottan sós vízű volt, a középső plioczén levantei tengere határozottan édesvizű, a kettő között a pontusi félig sós vizű tenger alkotta az átmenetet.
Pontusi kőzetek töltik ki a Kodru-Móma és a Gyalu-Máre között fekvő hegynyerget. Ebből Pethő Gyula azt következtette, hogy a plioczént megelőző mioczén korszak fekete-körösi tengeröble itt összeért a fehér-körösi tengeröböllel.
Pontusi rétegek töltik ki a Fekete-Körös felső (belényes-vaskohi) völgyét és itt-ott a hegyek lábát is eltakarják. A pontusi lerakódásokban agyag, kavics és homok rétegesen váltakozik egymással. A kavics a hegyek lábánál rendkívül nagy, Felső-Verzár és Rézbánya között a kavics a lófej és borjúfej nagyságát is meghaladja. Belényes és Budurásza között a 9-11 kilométer átmérőjű dombos alakzat, óriási törmelékkúp, pontusi anyagokból áll. A pontusi rétegek a Kodru-Móma és a Király-hegység nyugati lejtőin, Béltől Ökrösön át Kardóig húzódva, igen széles övet foglalnak el.
A pontusi rétegeket Ökrös, Olcsa, Kalácsa és Karaszó között sajátságos víztelenség jellemzi. Még kút is igen kevés van, a meglévőkben pedig ritkán van elegendő víz, úgy hogy a lakosok cziszternákba fogják fel a vizet.
A Nagyváradtól északkeletre fekvő Hegyközségnek talaja pontusi eredetű. A hegy oldalában sűrűn látni a világos színű pontusi agyagot és agyagos homokot, az agyag mellett meszes márgákat és helyenként szilárd homokkövet találunk. Itt-ott tiszta, úgynevezett bányahomok fordul elő, melyet építkezéshez szintén felhasználnak, bár vakolathoz nem elég éles. A biharpüspöki hágóhoz közeledve láthatjuk, hogy a pontusi rétegekre vörös-barna diluvialis agyag van települve. Ezt az agyagot egyébként a Hegyköségben a pontusi rétegek fölött igen sok helyen feltalálhatjuk.
Aszfalt- és lignittelepek.
A Fekete-Körös völgyében a pontusi rétegek alatt elszórtan lignitre 30és megkövesedett fatörzsekre találtak. Ezek itt csak érdekes rendkívüliségek; sokkal több figyelmet érdemelnek a Lunkaszprie és Kardó határában előforduló lignit-telepek. Leggazdagabbak azonban lignitben (fiatal képződésű barnaszénben) és aszfaltban a Rézhegység nyugati homlokán elterülő pontusi rétegek, úgy hogy a Czigányfalva, Tataros, Derna és Bodonos között fekvő alacsony hegységet Aszfalt-hegyeknek nevezték el.
Tataros, Felső-Derna és Bodonos mellett a congeria-tartalmú pontusi homokrétegek helyenként 18 méter vastagságban telítve vannak aszfalttal.
A Kankán-vízesés Bihar-Fürednél.
Balázs Ernő felvétele.
Felső-Dernán több méter vastagságú tiszta aszfalt is fordult elő, azonban az aszfaltot rendesen a homokban felívódva találják. Előfordulásának e módja szerencsésnek mondható, a mennyiben az aszfalt a homokból könnyen kiválasztható, míg ellenben a bituminált mészkőben foglalt 6-8% aszfalt kiválasztása nem gazdaságos és így az aszfaltért el kell szállítani a mindenütt található mészkövet is. A bituminált mészkő, különösen a val de traversi természetes aszfalt, annyiban múlja felül a dernai aszfaltot, hogy ebben a mészrészecskék vulkáni hő és nyomás alatt egyesültek a földi szurokkal és minden egyes mészrészecskét szurokréteg vesz körül. A val de traversi bituminált mészkőből aszfalt comprimé (erősebb és kocsi-útnak megfelelő burkolat) készíthető; a dernai aszfaltból ez idő szerint aszfalt-comprimé még nem készíthető, de a technika előrehaladása után valószínűleg a dernai aszfalt a természetes aszfalttal minden tekintetben versenyezni fog.
A tatarosi és a dernai aszfalt mesterséges úton mészkőporral keverve adja a magyar aszfalt-masztixot. Ebből készül az öntött aszfalt (aszfalt-coulé), melyből a járdákat állítják elő, továbbá a tapszirt aszfalt (15-20 cm. vastag zúzott mészkőrétegen 2 cm. aszfaltréteg), végül az aszfalt-makadám. (15 cm. vastag betonalapon apró trachit-kövecskékkel kevert 3-5 cm, vastag aszfalt), mely kocsiútnak is megfelel.
Tataros aszfalt-homokja Tataros községtől északkeletre a Czigánypatak völgyének elején kezdődik és északkeleti irányban húzódik. Megszakad ott, 31hol a csillámpala a felszínre bukkan és újra előjő, hol a palát pontusi rétegek fedik, így Felső-Derna és Bodonos határában. Felső-Dernán és Tataroson az aszfalt-tartalmú homok a felszínhez közel, 3-18 méter vastagságban fordul elő, több helyen az egyes aszfaltrétegek egymás fölött feküsznek és egymástól 2-4 méter agyagrétegekkel vannak elválasztva. Alól rendesen csillámpala van, e fölött kékes-szürke tűzálló agyag, melyen lignit-telepek feküsznek, ezeket újra szürke agyag borítja és rendesen e fölött van az aszfalt, melyet hol vékonyabb, hol vastagabb diluvialis agyag föd be.
Az aszfaltrétegekben vezérkagyló a congeria, melyet a Balaton vidékén a nép kecskekörömnek nevezett el; ezenkívül azonban Dernán, nagyobb folton osztriga kagylót, Tataroson tengeri emlős-állatra emlékeztető csonttöredéket találtak. Általánosságban azt tartják, hogy az aszfalt, illetőleg bitumen nem egyéb, mint állati maradványok szétbomlási terméke; a dernai és tatarosi aszfaltot illetőleg dr. Tóth Mihálynak más a véleménye; ő ugyanis erről azt tartja, hogy az aszfalt itt a barnaszén destillácziója útján állott elő és ehhez az állatvilág alárendelt mennyiségben járulhatott. A dernai és tatarosi aszfalt jóságának híre már régóta messze földön elterjedt, a Középes, Baromlak és főleg Bodonos határában levő barnaszén telepek kiaknázása azonban csak újabban foglalkoztatja az érdeklődőket. Bodonos határában hozzá is fogtak a lignit-telepek kiaknázásához, e czélból részvénytársaság is alakult és ez tervbe vette, hogy az ott termelt szenet helyben használja fel, illetőleg elektromos erőt termel és ezt Debreczenbe és esetleg Nagyváradra bevezeti és e helyeken értékesíti.
Vulkáni erők működése, eruptiv kőzetek.
A jelenben működő vulkánokat leginkább tengerek közelében találjuk és így ha kétségtelen bizonyságaink nem volnának, aligha hinnők el, hogy hazánkban és Bihar-megyében is voltak vulkánok. Igaz, hogy ez régen, a szoros értelemben vett történeti idők előtt volt, a mikor még a harmadkornak tengere a bihari hegyek lábát mosta. A vulkánok működése legerőteljesebb volt a harmadkor közepén, az oligoczén és mioczén periódusban, a trachitkőzetek kitörésének idején, de ezt megelőzőleg is működtek a vulkáni erők.
A legrégibb eruptiv kőzetek, ú. m. a granit, gnajsz, diorit, Biharban jelentékeny hegyeket nem alkotnak, de helyenként a felszínre bukkannak.
Trachit.
A vulkánok működése Biharban a harmadkor közepén érte el tetőpontját; Bihar hatalmas trachit hegységei e korszakban törtek elő. E korból származó vulkanikus kőzetek legidősebbje a kvarcz-porfir, ezt követik a savasabb káliföldpátot tartalmazó trachitok vagy riolitok, ez után jönnek a kovasavban szegényebb nátrium vagy nátrium-kalczium földpátot tartalmazó trachitok, vagy andézitek és végül a sort bezárják a bázisos anortit földpátot tartalmazó trachitok. - Hazánk, de különösen a bihar-vlegyászai hegység klasszikus hazája a trachitoknak.
A trachit-hegység északon Kis-Sebesnél Erdélyben kezdődik, hol a trachit vonulata a Sebes-Körösön is átlép, innen a trachit a Dragán- és Sebes-patak közén északról déli irányban húzódik. A vlegyászai hegység gerincze és legmagasabb ormai (Vlegyásza, Vurvurásza, Muncsel, Botyásza) trachitból vannak felépítve; hajdan valószinűleg mind megannyi trachit-kráterek voltak. A Jád forrásának környékén a trachit-hegység két ágra szakad, az egyik a Jád és a Dragán közét borítja el, a másik Fontina-Galbina és a Boicza hegyeken át a Jád balpartján vonul.
A trachit-kőzet hatalmas kitörése szakította szét a Bihar-hegység nyugati lejtőit borító középkori triasz és jura mész-rétegeit. A petrószi mészhegyeket, 32a Galbina és Batrina festői szép mész-szikláit a Király-erdő mészszirtjeitől ez a hatalmas trachitbástya választja el.
Rendkívül érdekes Bihar-Füred fekvése, mely a vulkanikus erők tombolása közepett, mint egy csendes sziget, épségben fennállott. Az erupczió itt a mész-szirtet karéjban kihasítván, jó magasra felemelte, de szét nem roncsolta. Bihar-Füred az ő triasz-mész- és triasz-homokkövével katlanban fekszik, köröskörül trachitbástyák védik. Primics a Vlegyása trachitos közetének vonulatában egy dáczit és andezit csoportot különböztet meg. Az andezit vonulat viszonylag csekély kiterjedésű, a dáczit nagy területet borít el.
A Kis-Sebesnél tört trachit kis-sebesi granit név alatt szerepel a forgalomban, tulajdonképen azonban nem granit, hanem kvarcz-porfir, helyesebben kvarcz-andezit, vagy dáczit. Szabó József csaknem egész emberöltőn át tanulmányozta e trachitokat, neki köszönhetjük, hogy az eruptiv kőzetek és főleg a trachitok között a határ szigorúan meg van vonva.
A trachit ép úgy, mint a granit, földpát-, csillám- és olykor kvarczból áll; de ezeken kivül színes ásványokat, u. m. amfibolt, augitot és hipersztént foglal magában, rendesen nem együtt mind a három ásványt, hanem bizonyos csoportosításban.
Ez a kő alkotja a bihar-vlegyászai hegység legnagyobb tömegét. Ezt a követ használják az államvasútak építésénél, úgy koczkaköveknek, mint zúzott állapotban kavicsnak. A koczkakövet egyébiránt úgy Budapest, Nagyvárad, mint az alföldi és erdélyi városok is használják. Budapesten 1890. és 1891-ben a kőbányai útat szakaszonként kis-sebesi dáczittal és mauthauseni granittal burkolták.
A dáczitot államvasúti és közúti hidak, átereszek építésénél és más építkezéseknél is használják több mint két évtized óta.
A bihari hatalmas trachithegyekben még megfelelő közlekedés nincs és így a szomszéd Kolozs-megyében fekvő kis-sebesi bánya látja el az egész országot dáczittal. - Az itt levő hatalmas feltárásokból láthatjuk, hogy a dáczitból nemcsak kisebb koczkakőnek való darabokat, hanem tömör és úgyszólván teljesen összefüggő nagy tömböket is fejthetnek. Az ott elért sikerek azzal biztatnak, hogy a közlekedési eszközök fejlesztésével a bihari hegyek trachitja is értékesíthető lesz.
Trachit-tufa.
A bihari hegyek trachitja fagyálló, igen szívós és szilárd. Ha a fémcsengésű kemény kőzetet látjuk, alig hihetjük el, hogy hajdan ez hevenyfolyó láva volt és lassú kihűléssel ebből merevedett meg.
A vulkánok és főleg az újabbkori vulkánok nemcsak lávát ontottak magukból, hanem füstöt, vízgőzt és nagy mennyiségű finom port röpítettek a magasba s gyakran egyes megolvadt kőzetdarabot is kilöktek. A kőzetdarabok rendesen a hegy lábához estek vissza, a port azonban gyakran messzebbre is elhordta a szél. A lehullott porból alakult a trachittal egyidős törmelékes kőzet, a tufa. - Feltünő jelenség mindenesetre az, hogy Biharban kevés helyen találunk trachit-tufára, míg a Fehér-Körös völgyén a trachit-tufa a hegységeket úgyszólván a gerinczek magasságáig elborította. - Biharban Bél körül és Bihar-Füredtől északra vannak nagyobb trachit-tufa foltok. A tufában levő vulkáni kőzeteket illetőleg, magát a vulkáni hamut rapillinek nevezik, a nagyobb kőzetdarabokat azonban vulkáni bombáknak is hívják; - ily kőzetek sem fordulnak elő nagy számmal.
Vulkanikus kőzetek, ezek alakváltoztató hatása és üveges módosulatai.
A legrégibb eruptiv kőzeteknek, mint a granit, gnájsz és diorit, diabáz, általában nincsen tufája. Ezek nem alkottak krátereket, hanem úgyszólván rögtönösen nyomúltak a kőzetek hasadékai közé, sok helyen a felszinre sem törtek, hanem csak felemelték a felettük levő kőzeteket.
33Úgy látszik, hogy a trachit kitörései Bihar északi részén ilyformán mentek végbe; ugyanis a Királyhágón, továbbá a Rézhegység nyugati homlokán (Sástelek környékén) több helyen a pala-takaró alatt trachitra bukkanunk.
A vulkanikus kitörések sajátságos átváltoztató hatással voltak a közetekre; így a tüzes lávával érintkező kvarczit homok-kövek valósággal megömlöttek és üveges törésűek, a palák leveles gnájszos alakot öltöttek, úgyszintén a triasz és jura mészkövek is elváltoztak, a hol kitörésbeli közetekkel érintkeztek, vagy azok közelébe jutottak.
Az orthoklasz-trachit üvegnemű módosulatát, az obszidánt nem igen találjuk a bihari hegységekben és így valószínű, hogy a hegy lábánál talált kova-eszközöket és obszidiánokat a kőkorszak embere távolabbról hozta magával, valószínűleg a Tokaj-vidéki trachit-területről.
A nátron földpátok üveges változatai, u. m. a szurokkő, habkő és tajtkő már a dáczitban több helyen előfordul.
Barlangüreg Biharfüred mellett.
Balázs Ernő felvétele.
Vastelepek.
Vasat tartalmazó kőzetek nagy területet borítanak Vaskoh környékén és a petrószi völgyben. - Ezenkívül előfordul a vaskő Rézbánya, Felső-Poeny, Kimp, Lunkászprie, Dámos, Bihar-Füred és Kaluger határában. Bihar-Füreden kitünő minőségű magnesitet találnak. A vastelepek Vaskoh környékén általában mészen és dolomiton feküsznek, csak elvétve homokkövön. - A vas általában Biharban babércz (limonit vas) alakban fordul elő; a babérczes anyag között azonban sűrűn lehet találni mangán-gumókat, melyeket feldolgozás előtt a többi anyag közül kiválogatnak. Az érczeket nem összefüggő tömegekben, hanem egyes mélyedésekben összehalmozva találjuk. - A vastelepeket terra-rossa-szerű vörös agyag borítja. Helyenként a vörös agyagba 5-6, sőt 20-40 méter mély aknát ásnak és annyi érczet szednek ki, a mennyit csak veszedelem nélkül tudnak. A vasanyag előfordulása szabálytalan, azért a bányászással már több ízben fel is hagytak és az állam sem volt hajlandó átvenni a bányatelepeket. A Fekete-Körös völgyén a bánya-ipar fellendülése igen kivánatos lenne, már csak azért is, mert előreláthatólag a gazdasági viszonyok jótékony átalakulását vonná maga után.
Rézbányai ércztelepek.
Vaskoh és Petrósz vidékénél sokkal gazdagabbak érczekben a rézbányai 34hegyek, melyek főként rezet, ólmot, vasat, ritkábban czinket, bismutot, de ezenkívül ezüstöt és kevés aranyat is rejtenek méhökben.
Állítólag már a régi rómaiaknak tudomásuk volt a hegyek ércztartalmáról és itt bányákat nyitottak. A középkorban, 1501-ben megindúlt itt a bányaművelés, de igen sokszor félbe szakadt. - A kormány Rézbányán 1870-ben fogott hozzá a bányaműveléshez.
Az egyes tárnák a várostól mintegy 1-2 órányira feküsznek. A tárnák közül az Antal, Lobkovicz és Erzsébet (Lisabeth) tárnában folyik a munka, míg a László tárnában a víz felfakadása miatt a munkát abba kellett hagyni.
A tárnákat nyolc csoportba sorozzák.
I. csoport neve Blidor, Erzsébet, Lobkovitz, Auguszt és János tárnákkal.
II. csoport neve Sturzó Motz, Angol, Kerafin tárnákkal.
III. csoport neve Corna, a Rosalia tárnával.
IV. csoport neve Frabtinell, a Bolf tárnával.
V. csoport neve Rossia, László, Nepomuk tárnával.
VI. csoport neve Fleskutza, Ferencz és Gusztáv tárnákkal.
VII. csoport neve Sipold, A Ferdinánd tárnával a Valea Sacaban.
VIII. csoport a Reichenstein, Antal, Guttenberg, Marianne tárnákat foglalja össze.
A rezet leginkább rézkovandból (bornitból és kalkopiritből) nyerik, mely itt mint primer-kőzet telérekben fordul elő, de kristályait gyakran találják egyes kőzetekre hintve is. A kalkopirit (vagyis rézvas-sulfid) réztartalma 34.6 %; vastartalma 30.5 %; így nem a leggazdagabb rézércz ugyan, de a leghálásabb, a mennyiben elég gazdag telérekben fordul elő.
A kalkopirittel lelik a rézfényt (kalkoszin vagy kalkoczit rézkéneget); ennek réztartalma már 79.7 %, de nem oly gyakori, mint a rézkovand.
A rezet tartalmazó érczek közül előfordul itt a tarka rézércz, a vörös rézércz, továbbá a malachit és azurit (szénsavas réz és rézhydrát). A rézzel gyakran ezüstöt is találtak, sőt a stromeyerit nevű ásványban (rézezüst sulfidban) a réz és ezüst kénes vegyületei egy kristályban jegeczednek ki.
Egyes tárnákban, mint az Antal-tárnában, az ólomérczek dominálnak; itt gazdag telérekben fordul elő az ólomfény vagy ólomkéneg (galenit), melynek társaságában gyakran ezüstöt is találnak.
Az ólomérczek közül előfordul itt az ólomlazur (ólom-réz-sulfát), melyet spanyolországbeli lelőhelyéről linaritnak is hívnak.
Kizárólagosan Rézbánya speczialitása a rézbányit (bizmut-ólom-sulfid), melynek kristályait a Lobkovitz-aknában kvarczban, rendszerint kalkopirittel összenőve, találják.
Rézbánya valóságos kincsesháza a legritkább ásványoknak, csak az a kár, hogy az igazi ritka ásványok itt sem sűrűn és nem nagy tömegben fordulnak elő. Rézbányán legalább is 100-fajta ásvány fordul elő; nevezetesebbek: az Argentit, Galenit, Sphallerith, Bornit, Chalkosit, Stromayerit, Pirit, Caleopirit, Rézbányit, Tetroedrit, Cuprit, Haematit, Magnetit, Pyrolusit, Bismut, Bizmutin, Molybdenit, Uranit, Kvarcz, Hyperszten, Wollastonit, Augit, Amfibol. Tremolit, Pargossit, Gronulor, Vesuvian, Muskovit, Chrisocolla, Biharit, Hemimorfit, Desmin, Chlorit, Szájbelyit, Vulfenit, Anglesit, Brochantit, Linarit, Narit, Smitsonit, Cérusit, Azurit, Malachit, Boratit stb.
Ezek közül külön is felemlítjük a bizmutint, az uranitot és buritot.
A bizmutin (bismut sulfid) antimonhoz hasonló ásvány, de ennél ritkább. Rendszerint 81.25 % bizmutot tartalmaz. Az uranin vagy uranit (uran oxyd) az egyedüli ásvány, melyben az uran nagyobb mennyiségben foglaltatik, maga az ásvány csak kevés helyen terem.
A burit szintén ritka ásvány; tartalma rézkarbonát czink-oxid.
A fentebbi sorozatból láthatjuk, hogy Rézbányán a vulkanikus kőzetek egyes alkotó ásványai külön-külön kristályos állapotban is előjönnek. Az ásványok 35közül felmelítjük a földpát, csillám és amfibol, augit és hipersztén kristályait.
A földpátok általában aluminium szilikátok, egyesülve monoxid elemekkel, ú. m. kalium, nátrium, kalczium és olykor bariummal. A földpátnak több faja fordul elő Rézbányán; ugyanitt a földpátnak nemcsak kristályait, hanem elmálási termékeit is föllelhetjük. A szénsavas víz behatása következtében ugyanis a földpát kalium-nátriumát elveszíti és helyébe vizet vesz és átalakul kovasavas aluminiummá, tiszta porcellánfölddé, majd pedig vasmangannal és idegen anyagokkal összekeverődve, agyaggá. Agyag, sőt tűzálló agyag van itt bőven, tiszta porczellán-agyagot azonban ez ideig nem leltek. A trachit színes ásványait is elég sűrűn találhatjuk, sőt az amfibol egy változata, az azbeszthez hasonló tremolit vagy grammatit sem épen ritka.
A tiszta kovasavas mész egyhajlású kristályait, a táblapátot (Wollastonitot) is már több ízben találták.
Rézbányának másik különlegessége a biharit és az agalmatolit. Az agalmatolit szalonnakőhöz hasonló sárgás, zöldes vagy vereses, zsíros tapintatú, puha ásvány, melyből apró szobrocskákat faragnak, innen származott neve is. (Görögül agalma = szobrocska, lithos = kő.) A biharit az agalmatolithoz hasonlít és sok ideig ennek is tartották; tömött, finom, kristályos kaolin-féle anyag, mészkőben. Színe sárgás vagy zöld, anyaga kalium, magnezium, aluminium, mész, szilikat.
Az előadott vázlatos ismertetésből is látható, hogy Bihar-megye földje rendkívül változatos. - A síkságnak gazdag termő talaja mellett, melynek eredete és összetétele is szerfölött különböző, de melynek rétegei szabályosan és színtesen helyezkedtek el, ott van a sokkal változatosabb hegyvidék, mely rendkívül sok és ipari szempontból is igen értékes kőzetet rejt magában.
A hegység csaknem minden egyes geologiai korszakból megőrzött egy-egy kőzetet, egy-egy emlékjelet, mely komoran és fenségesen hirdeti a természet erőinek hatalmas voltát. A hegységekben a rétegek egyenetlen fekvése, a vetődések, gyűrődések elárulják, hogy a kőzetek elhelyezkedését az idők folyama alatt a természet erői sokszor megzavarták, megváltoztatták. A föld rétegei hírt adnak azokról a hatalmas forrongásokról, melyek sok helyen a föld kérgét is áttörték, és melyeknek következtében hegységek emelkedtek fel és hegységek sülyedtek el. Gyakran rövid idő alatt megváltozott a hegységek alakja, általában azonban a változások nem máról holnapra mentek végbe, hanem millió és millió esztendő alatt, úgy hogy a föld életéhez viszonyítva nemcsak az egyes ember, de az egész emberiség története csak egy röpke pillanat.
Források:
Szabó József: Geologia. Előadások a geologia köréből. - Dr. Pethő Gyula: A Három Körös és a Berettyó környékének geografiai és geologiai alkotása. Vaskoh környékének geologiai viszonyai. - Dr. Szontagh Tamás: Nagyváradnak és környékének geologiai leirása. - Dr. Tóth Mihály: Ősemberre vonatkozó leletek Nagyváradról. Mastodon-lelet Nagyváradról. - Dr. Tóth Mihály közlései Rézbányáról. - Halaváts Gyula: Magyarországi artézi kutak. - Szilágyi F. Lajos: Tapasztalatok az útépítés terén; (Dernai aszfalt telep ismertetése. Mérnök és Építész Egylet Közlönye 1890). - Dr. Kovács Jenő igazgató közlései Tataros és Dernáról. - Száhlender Károly igazgató közlései a nagybáródi kőszén-telepről és a nagyvárad-belényes-vaskohi vasút mentén feltárt kőbányákról. - Szilágyi F. Lajos: A budapesti kőbányai út építése, kapcsolatban a mauthauseni granit és a kis-sebesei kvarcz porfir kőbányák ismertetésével. Mérnök és Építész Egylet Közlönye 1894. - M. kir. József-műegyetemmel kapcsolatos műszaki mechanikai kisérleti állomás: Természetes építő anyagok és kövek. - Staub Móricz: Hazai tőzeg-telepek kutatása. (Term. Tud. Közlöny 1892.) - Treitz Péter: Szíkes talajok Magyarországon. (Term. Tud. Közlöny pótfüzete 1898.) - Hazslinszky Sándor: Magyarországi agyagok elterjedése. (Term. Tud. Közlöny pótfüzete 1895). - Hornsitzky Henrik: A lősz. (Term. Tud. Közlöny pótfüzete 1899.)

« Bihar vármegye hegy- és vízrajza. Irta Korbély József. | KEZDŐLAP Bihar vármegye és Nagyvárad Tartalomjegyzék | Bihar vármegye községei. Irta Vende Aladár. »