« HEVES VÁRMEGYE NÉPE. Irta Kürti Menyhért. | KEZDŐLAP Heves vármegye Tartalomjegyzék | KÖZEGÉSZSÉGÜGY. Irta Turtsányi Gyula dr. A parádi gyógyfürdő ismertetése. Bréhm János dr. adataiból. »

221HEVES VÁRMEGYE GAZDASÁGI VISZONYAI.
A mezőgazdaságra és állattenyésztésre vonatkozó részt írta gróf Keglevich Gyula.
A gazdaságok leírásával kiegészítette Vende Aladár. A Debrő-parádi hitbizományi
uradalmat ismerteti Éble Gábor. A szőlőgazdaságot és gyümölcstermelést Veress István.
Az erdészetet és vadászatot Elek István. A közlekedés-ügyet Puchlin Lajos
MEZŐGAZDASÁG ÉS ÁLLATTENYÉSZTÉS.
Heves vármegye, geografiai fekvésénél, az éjszakkeleti vármegyék közé tartozik, mely természetadta sok szépségével, egyike a legszebb vármegyéknek. Itt terül el a szívében: a Mátra hegység szép hegyeivel, kies völgyeivel, ózondús levegőjével, míg a másik részét a Tisza szeli át. A kettő között a Mátrától a Tiszáig elterülő délibábos síkság pedig legtermékenyebb földje nemcsak Heves vármegyének, de egyik ékessége Magyarországnak.
Terület.
Heves vármegye összterülete 3749.45 □ kilométer, kat. holdakban 649.946, melyből szántó 331.241, rét 58.116, erdő 118.668, legelő 100.946, szőlő 3201, kipusztult szőlő 1695, kert 7521, nádas 1432 és nem termő 26.856 k. hold. A vármegyét egymástól elütő földrajzi alakja következtében öt részre kell felosztani vagyis 1. arra a területre, melyet a Mátra hegység az ő erdőségeivel elfoglal; 2. a hegységtől éjszakra fekvő Mátra dombos területére; 3. Eger városra és tájékára, mint a Bükkhegység egyik nyúlványára; 4. a Mátra hegység déli részén elterülő, a Mátraalja vagyis a Zagyva és Tarna folyók közötti részre, és végre: 5. a Tiszamenti lapos területre, mely az úgynevezett Nagyalföld éjszaki határa.
Heves vármegye gazdasági viszonyai e területek szerint szintén eltérők, ép úgy az éghajlata is, melyet a Mátra hegység befolyásol. Maga a hegyes és a dombos terület hűvösebb, több csapadékkal, míg a keleti és déli rész már enyhébb, száraz és az Alföld éghajlati viszonyainak felel meg.
A Mátra területe.
A Mátra községei, melyek a hegység lábainál fekszenek, éjszakról Pásztó, Hasznos, Tar, Nagybátony, Szuha, Maczonka, Mátramindszent, Dorogháza, Parád, Bodony, Recsk, Derecske; keletről Sirok, Tarnaszentmária, Verpelét; délről Domoszló, Abasár, Vécs, Markaz, Pálosvörösmart, Gyöngyös város, Gyöngyössolymos, Gyöngyöstarján, Gyöngyöspata, Szűcsi, Rózsaszentmárton, nyugatról Szurdok-püspöki és Zagyvaszentjakab. A Mátra tisztán erdőségből áll. Mezőgazdaság itt nincsen, csak legeltetés. Növényzete elég dús, a mire a gyakori csapadék és éjjelenként a gazdag harmatok nagy befolyással vannak. A magasabb részeken július és augusztus hóban éri el a fejlődésének tetőpontját a növényzet. A hegyek tetején a fensíkok, melyeket kaszálóknak használnak, igen bő szénatermést nyújtanak, de a sarjút a környékbeli gazdaságok már csak legelőül használják. Az újabb intensiv legelő-készítés rendszerével, a nyúlszapuka-termeléssel a Mátra hegyikaszálóit és legelőit még jobban ki lehetne használni.
A munkásviszonyok a Mátrában a kivándorlás korszakában szintén igen megváltoztak. Alig van község, melyből 100-150 ember ki ne vándorolt volna, a mi a népség 10%-ának felel meg. Igaz, hogy igen kis százalék az, mely keresetét vissza nem küldötte, de maga a kivándorolt, ha visszatért, már nem a régi volt mert a tengerentúli rossz szokásokat magával hozta. Az így beállott munkáshiány a munkabéreket nagyben felemelte. A szükséges erdei munkákra alig maradt munkás, és a nagy béreket a munka alig bírta meg. A tavasz beálltával a munkás nép az Alföldre is elszegődik 48-58 kor. és konvenczió-fizetés mellett, az asszony-munkások pedig 30-38 korona és konvenczió mellett; a konvenczió 2-4 kgr. szalonna, 4-8 kgr. főzelék, 40-50 kg. liszt.
222A Mátra-hegységben a marhatenyésztés csak időszaki, kivéve a hegység alatt fekvő községeket, a hol azonban egyöntetűség alig található, habár az átmenet jellege meglátszik a község marháinál, a régi magyar faj és a nyugati marha között. Magában a Mátrában marhatenyésztés - a telepítvényes községeket kivéve - nincsen, az ottani takarmányt és legelőt a lenti gazdaságok a gazdaságukban tenyésztett marhák részére használják fel, melyeket bizonyos időszakokban oda felhajtanak.
Juhtenyésztés a hegységben nincsen; de a közeli gazdaságok időszakonként felküldik ide nyájaikat és csordáikat.
A sertéstenyésztés a gazdaságokban a beállott nagymérvű sertésvész következtében nagyrészt megszünt. Azelőtt nagy jövedelmet biztosított a gazdáknak; ma azonban az erdőket csaknem mind kivágták, makktermő fa is alig van, s így a régi híres makkoltatás sem volna lehetséges.
A dombos vidék.
A Mátra hegységtől éjszakra terül el a Mátra dombos vidéke, a hol már alacsonyabbak a hegyek, szélesebb a fensík, kevésbbé meredekek a legelők. Hellyel-közzel szélesebb völgyek vannak, melyek szántóföldek és rétek. A mégis meredekebb dombos-hegyes területeket erdőknek, legelőknek használják.
E dombos vidék 113.083 kat. hold, ebből erdő 51.559 k. hold, legelő 19.359 k. hold, szántó és rét 32.165 k. hold.
E vidék községei, Pétervására, mint e vidék közigazgatási középpontja, Istenmezeje, Erdőkövesd, Váraszó, Szentdomonkos, Mátralelesz, Szenterzsébet, Ivád, Nadújfalu, Balla, Füzes, Szajla, Szék, Aranyos, Fedémes, Bekölcze, Szucs, Csehi, Bocs, Bátor, Bakta, Mikófalva.
A 70-es években itt a gazdasági kultúra csakis a szerényebb lejtőkön, fensíkokon és völgyeken volt található, de a viszonyok változtával az erdőket pusztítani kezdték s valóságos rablógazdálkodás vette kezdetét. A letarolt erdőket legelőkül használták és ma csaknem mind kipusztultak; a mi még megmaradt, a legeltetés miatt rossz növésű, és a fák csenevészek. Az ily elpusztított erdőket, ott, a hol a talaj megengedte, lassanként szántóföldekké alakították át, a melyek különben meredekségük által csakis erdők és legelők czéljaira lettek volna alkalmasak. Néhány évi mívelés alatt az így felporhanyított és soha sem javított homokos, agyagos talajt a nyári esőzések és a tavaszi hóolvadások alkalmával az ár lemosta, fönt vízmosásokat hagyott maga után, az iszapot pedig a völgyeken lerakta és a bevetett területeket beiszapolta.
Ilyképen a folyók medrei is megteltek iszappal. Ma már a folyók és patakok széltében-hosszában folynak és kiszámíthatatlan károkat okoznak. Különösen a Tarna-menti községek szenvednek legtöbbet e helytelen gazdálkodástól. Ezek Istenmező, Váraszó, Erdőkövesd, Ivád, Pétervására, a Tarna folyónak Gömör vármegye és Ivád felől jövő völgyein, továbbá Szentdomonkos, Mátralelesz és Szenterzsébet község határai, melyen a folyó egyik éjszaki mellékága folyik, végre a Tarna fővölgye Pétervásárától: Terpes, Szék, Szajla, Sirok, a hol a Tarna a negyedik völgyből a Recski Tarnával is egyesül.
E vidék gazdálkodási viszonyai igen rosszak. A szántóföldek kiéltek, a domboldalak, kedvező időjárás mellett, kat. holdanként 4-5 métermázsánál többet alig adnak, míg a laposabb földek 5-7 métermázsát. A régi háromnyomásos gazdálkodással tudják csak a hozamot némileg biztosítani. Ez az őszi, tavaszi vetemény és ugar, vagy ugar helyett zöld ugar vörös herével. Az oly földek, melyek termésre mégis jobbak volnának és a rétek, melyek biztos szénát és sarjút adnának, a folyók beiszapolt medrei következtében bizonytalanok. Azonban nemcsak a szántóföldek és rétek termése bizonytalan, hanem a községek maguk is veszélyeztetve vannak.
A földek terméketlenségét még az is befolyásolja, hogy csak kevés gazdánál lehet feltalálni a modern gazdálkodás eszközeit, mint p. o. a fordító hegyi ekéket, mely nélkül a hegyek oldalas részei kellően meg nem munkálhatók. Cséplő-készleteket kivéve, alig található más gép és csakis egyes nagyobb gazdaságok alkotnak kivételt.
A dombvidék vizeinek szabályozása e vidéknek már régi óhaja, mely azonban eddig csak a recski völgyön sikerült. Néhány évvel ezelőtt mozgalom indult meg a Tarna eme éjszaki három völgyének szabályozása iránt. A vidék állami segélyt kért, mely czélból az állami kiküldöttek ott meg is jelentek, de látva az ottani nagykiterjedésű kopár területeket, a segélyadást nem hozták 223javaslatba, mert míg eme kopár területeket és vízmosásokat befásítással meg nem kötik, a kitisztított meder a legrövidebb idő alatt ismét iszappal telik meg. A kopár területek befásítására azonban szép segélyt nyert a vidék a kormánytól és a fásítás ma már igen szépen halad. Ha azonban tekintetbe vesszük, hogy e dombvidék területe 113.083 k. hold, melynek fele csaknem elpusztult erdő és legelő, képzelhető, hogy hány év fog még eltelni, míg a Tarna folyó szabályozható lesz.
E dombvidék állami beavatkozás nélkül teljesen el fog pusztulni, mert a folyó szabályozása nélkül álattenyésztésről szó sem lehet. A mai fásítási segélyaktus a nagymérvű kivándorlás következtében, hosszadalmas is, mert a visszamaradt munkások a legszükségesebb gazdasági munkákra is alig elégségesek. A kivándorlás e vidéken több mint 10-15%.
E vidék völgyein, a réten, a fű állandóan vízben áll, minek következtében a takarmány savanyú, a réten az úgynevezett békarokkákkal van telve, mely az ilyen nedves talajokat kedveli. A takarmány minősége rossz, a termés betakarítása bizonytalan, mert ha május és június hónapokban zivatarok vannak, a termést az ár elpusztítja. A vidék gazdái a Tarna szabályozásának hiányában a széna- és sarjú-termésre alig számítanak; ha pedig mégis sikerül, azt inkább pénzzé teszik, mert az annak feltakarmányozására szükséges marhaállomány beszerzésére pénz nincsen. E vidék ily legexponáltabb községei: Istenmezeje, Erdőkövesd, Váraszó, Pétervására, Ivád, Szentdomonkos, Bükkszenterzsébet, Mátralelesz, Bükkszék, Terpes, Füzes és Szajla községek.
E vidék éjszakkeleti fele, az úgynevezett Kis-Bükk hegység részén fekszik, mely eme dombvidék közepén húzódik át, a Mátrával és Nagy-Bükk hegységgel párhuzamosan, és Nádasdtól Bekölcze, Szentdomonkos, Lelesz, Bocs, Bátor, Bakta községeket foglalja magába és Eger határába húzódik. E vidéken erdőpusztítás következtében szintén nehéz gazdasági viszonyok állottak elő, itt azonban a hegyek talaja már inkább köves trachit, néhol bazalt és nem oly könnyen képződnek vízmosások; a földek kötöttebb talajúak, több agyagtartalommal. E vidéken gazdag kőszéntelepre bukkantak és Szúcs és Csehi község határában az egercsehi kőszénbánya-részvénytársaság alakult meg. Itt állandóan 3-400 munkás dolgozik. Eme szerencsés helyzet megváltásként jutott e vidéknek, mert a kisgazdák és a közép- és nagyobb birtokosok a földi kincsekből szép jövedelmet biztosíthatnak maguknak; de megváltás ez a munkásnépre is, mely állandó munkát nyert. E vidéken a gazdálkodási viszonyok e miatt most még rosszabbak lettek, mert a kivándorolt munkások Amerikából nem igen tértek vissza, az itt maradtak a bányában keresnek munkát s így sem gazdasági cselédet, sem napszámost nem lehet találni.
A termelési ágak búza, rozs, árpa, kukoricza, zab, burgonya. Takarmányfélék: bükköny és vörös lóhere, míg luczerna csak elvétve található, mivel az utóbbinak a lágyasodott talajban a gyökérzete kirothad. A vöröshere a vidéknek legjobb takarmánya, a talajt és éghajlatot igen szereti, de a magtermelés kevésbbé sikerül, mert az apion-bogár többnyire elpusztítja. Ha a termés sikerül, 1-2 métermázsa szép kifejlett magot ad. A rétek a csaknem meder nélkül folyó Tarna miatt bizonytalanok, pedig e dombvidék, szénát és sarjút termő rétjeivel, az ország első marhatenyésztő vidéke lehetne.
Az állattenyésztés itt igen alacsony fokon áll. E vidék terjedelme 113080 k. hold, szarvasmarha-állománya pedig csak 8319 drb, a mi azt bizonyítja, hogy e vidéket csakis a szabályzatlan folyók hátráltatják fejlődésében. Az utóbbi 20 évben a nyugati fajmarha kezdett elterjedni, azonban csak a Tarna folyó völgyein, míg a Kis-Bükk hegyvidékén a fehér magyar fajt tenyésztik még ma is. A nyugati fajmarha gazdaságosabb tenyésztését elismerik a gazdák itt is, azonban tudván azt, hogy a nyugati faj jobb legelőt és takarmányozást igényel, e vidék rossz takarmány-viszonyai miatt, a kevésbbé kényes magyar faj tenyésztésére térnek vissza.
A lótenyésztés az egyedüli, a mivel csakis a kisgazdák foglalkoznak. Faj a Lipiczai, az állami méntelepekből felállított mén-állomások fenntartásával.
A juhtenyésztés csak a közép- és nagyobb birtokosok között van elterjedve, pedig e vidék kiválóan alkalmas volna a birkatenyésztésre. A régebb időben a falusi kisgazdák mindnyájan tenyésztettek birkát. Egynek-egynek 8-10-20 darabja volt, és több ilyen egy nyájba csapva, legeltettek. Azonban a földbirtoknak 224kis parczellákba való eldaraboltatása azt idézte elő, hogy az ily 1/16-od telkes és annál kisebb gazdáknál, kik juhot nem tartottak, részben irigység, részben ellenkezés vagy más okok miatt, az egyetértés megbomlott, és ez később oda fejlődött, hogy a birkatartást a kisbirtokosoknál betiltották. Sertéstenyésztés még található a kisgazdáknál, de a vész folyton pusztítja őket. A kecsketenyésztés is kezd fejlődni, a mi a szegénység jele, mert tehenet, borjút a kisgazda nem tud venni, a kecske pedig a rossz takarmányt is tűri.
Gyümölcstermelés a dombvidéken sohasem volt. A nép a gyümölcsfát nem szereti, csakis a szilfavát, a mit jóformán a pálinkafőzés miatt termelnek. A munkásviszonyok a lehető legrosszabbak, a minek a legfőbb oka a nagymérvű kivándorlás, mert nemcsak a férfiak, de asszonyok és leányok is épen annyian hagyják ott falujokat. Ezenkívül a munkás nép az egercsehi kőszénbányákba és az alvidékre szegődik nyári munkásnak, a hol jobb keresete van április hótól, október-november hónapokig. Cselédmunkásnak csak a legtehetetlenebbek vállalkoznak, kiket az alvidékre sem szerződtetnek, hozzá a cseléd-bér csaknem oly nagy, mint bármely Alvidéken. Természetes, hogy az aratási és más napszám-munkát is csak ily tehetetlen munkással végezni, a gazdáknak nagy kárával és vesződségével jár. Mindezekből látható, hogy a gazdasági viszonyok a dombvidéken nagyon szomorúak, a földek kiélve, állattenyésztés a szabályozatlan folyók miatt nincsen; az ily rossz termelési viszonyok következtében a munkásnak is szánalmas a helyzete; következik tehát a vándorbot, és így a dombvidék munkás nélkül marad. E nehéz gazdasági viszonyok következtében nemcsak a munkások, de a földes kisgazdák is kivándoroltak, a mi minden esetre annak a jele, hogy itt nagyon mély gazdasági bajok vannak. A kendertermelés évekkel ezelőtt nagy mennyiségben volt látható. Ma már alig található fel, mert a gyári szövés kiszorította. A méhtenyésztés szintén kicsi, nemkülönben a selyembogár-tenyésztés is.
A Mátra alja.
A "Mátra alja" a Mátra hegység déli lábától, a Zagyva és Tarna folyók között és e folyók melletti lapos területen fekszik.
E része Heves vármegyének Hatvannál kezdődik, nyugatról keleti irányban húzódva, Verpelét-Kápolna-Heves községeknél végződik. Szélességben Gyöngyös város és Jász-Nagy-Kún-Szolnok vármegye határáig terjed. Községei: Hatvan, Csány, Ecséd, Hort, Adács, Atkár, Detk, Gyöngyöshalász, Gyöngyösoroszi, Karácsond, Ludas, Nagyfüged, Nagyréde, Ugra, Kompolt, Verpelét, Feldebrő, Aldebrő, Tófalu, Kápolna, Kál, Dománd, Mezőtárkány, Besenyő, Vámosgyörk, Boczonád, Erdőtelek, Erk, Tarnabod, Tarnaméra, Tarnaörs, Záránk. E vidék nemcsak Heves vármegye, de Magyarország legbiztosabb és legtermékenyebb földje. Fekvése a Mátrától kezdve eleinte hullámos, de később egészen síksággá változik át. Talaja szintén változó. E közvetetlen Mátrarészeken, mint Hatvan, Csány, Heves, Kápolna vidékén fekete homok, néhol sárgás, míg Hort, Karácsond, Tarnaméra vidékén fekete nyirkos kötött talaj, helyenként szíkes foltokkal.
Éghajlata szelíd; a csapadék a Mátrához közelebb eső részeken elegendő, azonban a síkság felé már inkább száraz és egészen az Alföld éghajlatának felel meg.
A föld termőképessége már a talaj jósága által is igen jó; hozzá a vidék gazdáinak intenzivitása a kultúrát magas fokra emelte, úgy hogy gazdasági kulturája Magyarország nyugati részének a kultúrájával hasonlítható össze. Nagyban előmozdították azt a vármegye területén üzemben lévő hatvani és selypi czukorgyárak, hová e vidék nagy kiterjedésében a czukorrépát szállítja, nem törődve a répát fenyegető ormányos bogárral, melynek pusztítása s az ellene való védekezés, sok költséget és veszteséget okoz a gazdáknak, de továbbá a nagy munkabérektől sem riadnak vissza, hogy a kultúrát a gazdaságokban biztosítsák. Ezzel szemben általános a panasz a czukorgyárak ellen, hogy a megfelelő árat, melyet a nyugatmagyarországi czukorgyárak fizetnek, nem adják meg a gazdáknak, holott a czukortartalom épen úgy megvan a mátraalji földek répatermelésében, mint a nyugati vármegyék földjeinek répáiban. A gazdák csak azt az egy előnyt akarják maguknak biztosítani, hogy a friss és szárított szelet visszatérjen a gazdaságba, és módot nyújtson a szarvasmarha jó táplálására és tenyésztésére is. A cukorgyáraktól fizetett árak 1 kor. 60-1 kor. 88 fill., mely a visszaadott nyers szelet mennyiségével változik.
225Termelési ágak: Búza, rozs, árpa, zab, kukoricza, czukorrépa, takarmányrépa, burgonya és a gyöngyösvidéki országhírű törpe fehér bab. A dinnye szintén egyike a legjobban elterjedt terménynek, mely az egész országban az első helyen áll, melyet nemcsak a kisebb gazdák, hanem az uradalmak és nagyobb birtokosok is termelnek. A dinnye-termelésnek tulajdonítható egyrészről, hogy itt a föld értéke oly magas, hogy ma 1200-1600 K. az ára az 1600 □-öles holdnak. A földhaszonbér ily hold föld után kicsinyben 60-100 K., míg nagyban 20-30 K. A hevesi görögdinnye már régtől fogva az első helyet foglalja el az országban; de nem Heves vármegyétől vette a nevét, hanem Heves községtől. Ez a dinnye jó ízével lett hírneves és most már Csány és Hatvan, úgyszintén Kál község is osztozik a babérban, a mit annak lehet tulajdonítani, hogy a gazdák a dinnyetermelésnél is a jobb fajok megválasztására törekednek. Sajnos, a dinnyénél is sok ellenséggel kell megküzdeniök, különösen a pajorral, mely nagy mértékben pusztítja a dinnye tövét és fogását s ha azt naponta nem szednék, az egész termést tönkre tenné. Egyedüli pusztítási mód a szedése; e férget azonnal fel lehet ismerni a tő mellett levő fúrásairól, melyek alig egy cm-nyire vannak a föld alatt. Másik ellensége a peronospora, mely egyedül permetezéssel pusztítható el. A permetezés Thanaton-lé, vagy bordeauxi keverék, mit a szőlő-permetezéshez használnak.
A munkás-viszonyok e vidéken sem jók, mert a fővároshoz közel lévén, a szocziálista vezérek igen gyakran szerencséltették e vidéket látogatásaikkal, a minek a természetes következménye a gyakori sztrájk, mely nemcsak az aratási munkáknál szokott előfordulni, hanem a cselédek között is. Hogy mennyire bizonyos az, hogy itt a sztrájk indító oka nem a munkások és gazdasági cselédek rossz megélhetési viszonyában keresendő, hanem tisztán az izgatás következménye, épen ezen a vidéken lehet legtisztábban láthatni. Itt nincs kivándorlás, tehát a munkás talál keresetet. A cselédfizetés egyike az ország legnagyobb cselédbérének és mégis ott ütötte fel a sztrájk a fejét, ama gazdaságokban, a hol e vidéken is a legnagyobb cselédbérek voltak. Az aratási sztrájkokat legjobban ellensúlyozza ama aratógép-szövetkezet megalakulása, mely néhány év óta a hevesmegyei gazdasági egyesület védnöksége alatt alakult. A vidéki gazdák ugyanis a kalászos vetés arányában holdanként egy korona biztosítás czímén befizetett összeggel beszereztek 100 drb. "Dering"-féle aratógépet. E gépek három különböző góczponton vannak elhelyezve. Az aratógép-szövetkezet megalakulásának évében, 1906-ban, az arató-sztrájk több helyen kitört; másnap a szövetkezet karhatalommal 12 géppel jelent ott meg és egy félnapi munka után a sztrájk már megszünt. Az aratási bérek a szokásos 10-11-ik rész-alapon, a föld termőképességéhez mérten. A napszámbérek őszi és téli időben a férfiak 1.40, 2.80 K közt, míg az asszony-napszám 80 fillértől 1.20-ig. A nyári időben a férfi-napszám 1.60-3 K-ig fellép. Megjegyzendő azonban, hogy e vidéken télen-nyáron talál folytonos munkát a munkás, azonkívül a főváros közelségénél fogva, igen sok munkást foglalkoztat.
Az állattenyésztés e vidéken minőségileg igen magas fokon áll, a mi a vidéki gazdaságok intenziv gazdálkodása által, az általánosan elterjedt tejtermelés következtében állott elő. Csaknem minden gazdaság be van rendezve tehenészetre, melynek tejprodukczióját a főváros kapja. Az utóbbi időben beállott magas szarvasmarha-árak, különösen a fejős tehén igen magas ára miatt, ma a gazdaságok a borjúknak legnagyobb részét maguk nevelik föl. E vidék marha-állománya 30.000-35.000 darabból áll. A mi a fajokat illeti, legnagyobbrészt "bonyhádi" fajok, melyeket itt már "szimentáli" bikákkal párosítva, tenyésztenek tovább. Már több gazdaságban "Montafoni" faj is található. Azonban Heves vidékén a magyar faj tenyésztetik legnagyobbrészt. Hogy e vidéken a marhatenyésztés mily magas fokon áll minőség tekintetében, legjobban látható az egyes községek országos vásáraira felhajtott marháknál. Különösen Hatvan vásárjai ma már országos hírűek, hova a külföldi kereskedők is igen gyakran ellátogatnak, és nagy mennyiségben veszik és szállítják a szép és jó fejős teheneket, nem nagy örömére a magyar gazdáknak.
E vidéken a hízlalást csaknem minden gazdaságban rendszeresen űzik és a kihízlalt marhákat legnagyobbrészt, mint elsőrendű árúkat, külföldre szállítják.
A lótenyésztés itt is, mint már az országban általában, alább hagyott. Ma gróf Károlyi Mihály kompolti uradalmában angol félvér- és Fáy József ecsédi 226birtokán van még ilyen félvér-ménes. Itt is csak a régi tradiczió miatt tartják fenn a ménest, de nem a jövedelmezőség miatt. Ezenkívül a birtokosok néhány csikót nevelnek, a kisgazdák pedig csak saját szükségletükre, a fedeztetési állomásokra beosztott állami mének után. E vidéknek legszebb és legnagyobb lótenyésztése van: Dormándon, Kömlőn, Mezőtárkányon, Hevesen, Tarnabodon stb. Disznó és bika-tenyésztés csaknem megszünt; eleinte kisebb falkák imitt-amott találhatók, kivévén a gróf Károlyi uradalmat. Egy időben mozgalom indult meg Hatvanban egy sertés-hizlaló felállítására, mely részvénytársaságként alakult volna meg. Tekintve Hatvant, mint vasúti góczpontot, továbbá a főváros közelségét, ez mindenesetre előmozdítaná a sertéstenyésztést.
A parczellázás e vidéken nagyobb mérveket ölt Hatvan, Csány, Atkár, Tarnaörs, Tarnaméra és Heves határaiban, hol a földet 1200 □-öles holdakban 900-1400 K árban vásárolták a kisgazdák. A falvakhoz közel eső részek 200, 400 K-nál is magasabb árakkal cserélnek gazdát.
A dohánytermelést szinte nagy területeken űzik. Különösen mint kerti dohány országos hírű lett a verpeléti és debrői, nemkülönben az ezekkel szomszédos község dohányai. Apró sárga levelűek, melyek az erősebb dohányok vegyítésére és festőanyagnak használtatnak. Eme dohány hozama kat. holdanként 7-8 q, melyet a dohánybeváltási hivatalok 50-80 K. árban váltanak be. Nehezebb dohányként a Szamosháti és a kapadohányt termelik 32-42 K, viszont 40-52 K árban. Len-termelés kezdetleges, csakis egyes nagyobb gazdaságok kísérleteznek vele. Zöldség-termelés lendületet kezd venni és ha a kisgazdák e jó termő homokos földeken a zöldségtermelést folytatnák, mindennél jobb jövedelmet biztosíthatnának magoknak. Heves vármegyében a földmívelésügyi miniszter a Hevesvármegyei gazdasági egyesület kérésére, egy minta bolgár-kertészet felállítására adott engedélyt.
A tiszai rész.
A kanyargó Tisza Heves vármegye földjét 28.9 kilométeren mossa. Igaz hogy a megyét ketté szeli és sok éven át sok termését pusztította el, de mindannyiszor búsásan megjavította lerakott iszapjával. Ma már a mentesített területen viruló gazdasági életet és gazdasági kultúrát találni. E terület Füzesabony, Besenyő, Heves határain túl keletre a Tiszáig és azontúl Hajdu és Borsod vármegyék határáig terül el. Községei a Tiszán innen Poroszló, Szond, Kömlő, Tiszanána, Átány, Heves, Hevesvezekény, Tarnaszentmiklós, Pély, Kisköre, míg a Tiszán túl: Tiszafüred, Örvény, Tiszaszőlős, Tiszaigar, Tiszaörs, Nagyiván. Talaja a Tiszán inneni résznek kötött barna humuszos, alul nehéz, agyagos talajjal; túl a Tiszán homokos, a lapályosabb rész öntvény-talaj. Mindkét helyen néhol szíkes területekkel. Poroszló és Tiszafüred között folyik a Tisza és mellette terül el a nagy ártér, nagy füzeseivel, melyek már csaknem nagy erdőket alkotnak. Termelési ágak a nehezebb talajokban búza, árpa, zab, dohány, kukoricza, burgonya, repcze, míg a homokos részeken a rozsot termelik a búza helyett. Czukorrépát szintén nagy területeken termelnek és a hatvani czukorgyár dolgozza fel. A hozam, tekintve a talajt, igen jó, úgy hogy magyar holdakon az átlag 8 q buzatermés nem megy ritkaságszámba. Éppen így a többi terményeknél is a legjobb termést adja, a mit a magyar föld adhat. A dohánytermelés szintén általános. A szamosháti és kapadohányt termelik, melyekből az előbbi 10-12 q-t ad kat. holdja, melyért 32-42 korona árt érnek el a gazdák. A kapadohány szintén ad 16 q-t is, melyért 40-52 korona árt fizetnek. A dohánybeváltás Jász-Nagykún-Szolnok vármegye területén, Tiszaroffon történik. Az ártéri rétek adják a jó szénát és kedvező időben a sarjút; továbbá a mesterséges takarmányt a luczerna adja. Az ártéri terület csaknem mind a takarmánytermelést szolgálja, a szántható részeket pedig kapás növénynyel ültetik be. Tiszafüreden és Tiszaigaron nagy szőlő- és gyümölcstermelés van a homokos földeken. A kendertermelés nem iparszerű; csak házi szövésre termesztetik. A mezőgazdasági technika már fejlődésben van, és a gazdasági gépek a különben is jómódú kisgazdáknál feltalálhatók. A gazdálkodási rendszer a szabad gazdálkodás, melyet sokszor az időjárási viszonyok befolyásolnak, de tekintve a talaj jóságát, a szabad gazdálkodást még elbírja. A munkásviszonyok jók. A nép szorgalmas; kivándorlás alig van. A munkabérek általában nagyok és teljesen megfelelnek a mátraalji viszonyoknak. Éghajlata normális. A csapadék - tekintve a Tisza közelségét - megfelelő. Állattenyésztés a vármegyében a legnagyobb; 227a mi önként érthető, mert természetes rétek, legelők, nagy területeket alkotnak. A fajokat illetőleg a szarvasmarháknál a magyar faj a domináló, hiszen mindig hírnevesek voltak e vidék gúlyái. A vörös-tarka fajt is fel lehet már találni egyes gazdaságokban. Tisztán simmenthali faj a kassai püspökség tiszaörsi gazdaságában van, míg az eredeti magyar fajt, Graefl Jenő poroszlói, a szatmári püspökség, és Elek István gazdaságában tenyésztik. A kisgazdáknál szintén a magyar faj a tenyészirány. Lótenyésztés a félvér angol faj. Hírneves ménest tart fenn Graefl Jenő és a szatmári püspökség. Igen nemes lóanyag van különösen Tiszafüred, Tiszanána, Poroszló, Kömlő, Szond községekben. Sertés- és birka-tenyésztés általában a gazdaságokban található fel, és a jobbmódú kisgazdáknál. A baromfi-tenyésztést nagyban űzik, de különösen a liba-tenyésztést, úgy hogy nem ritkaság egy tanyán 2-300 drb. libát egy nyájban találhatni.
A halászat is nagy keresetforrást alkot, különösen Örvényben, a hol rendszeres halászatot űznek. A híres tiszai kecsege innen kerül a kereskedésbe s a harcsa, ponty, süllő, kárász, stb. is. A halászat a nagy kerítő-hálókkal, a lapsoló hálóval, Bóné-hálóval és verse hálóval történik. A hajózás a Tiszán, Szolnok és Tokaj között fennáll. A terményeket a vidékről csaknem mind Szolnok felé hajón továbbítják, a mi nagy előny a gazdákra nézve, mert ez 50-60 fillér megtakarítást jelent métermázsánként.
A gazdasági egyesület.
Heves vármegye gazdasági kultúrájának fejlesztésére nagy befolyással volt a Hevesvármegyei gazdasági egyesület, Gyöngyös székhelylyel, mely gazdasági egyesület 1908-ban ülte félszázados fennállásának évfordulóját. Az egyesületet Visontai Kovács László vámosgyörki földbirtokos alapította. Félszázad alatt sok üdvös és hasznos dolgot végzett a gazdák előnyére. Az egyesületnek köszönhető a mai gazdasági kultúra; különösen a jelenlegi elnöke, Kállay Zoltán dr., úgy alelnöke, Borhy György földbirtokos, valamint az egyesület buzgó titkárja, Engel Hermann fáradságot nem ismerő buzgólkodása, kihat az egész vármegyei gazdaközönség ébrentartására és a nehéz gazdasági viszonyok leküzdésére. A kiállítások, állatdijazások, gépversenyek, gazdasági és háziipari tanfolyamok rendezése, minden évben a vármegye különféle helyein, mutatják annak életképes munkásságát.
*
Gazdaságok.
Az egyes vidékek nagyobb birtokainak gazdasági üzeme a következő:
Apcz. - Szent-Ivány Farkas birtoka. Kierjedése 2200 m. hold. Eredetileg báró Sina-féle birtok volt, melyet 1868-ban id. Szent-Ivány Farkas vásárolt meg. A jelenlegi tulajdonosnak még Nógrádban is van 1400 m. hold birtoka. Az apczi birtok területéből kert és beltelek 74, szántóföld 1647, kaszáló 200, legelő 300 és szőlő 53 m. hold. Gazdasági és üzemrendszer négyes vetőforgó. Különleges termelési ág a czukorrépa, a mit 150 m. holdon termesztenek. Lóállomány összesen 73 db. Ebből igás 14, kocsiló 12, ménesbeli 46 amerikai és magyarfajta. S van egy Roycroft nevű importált amerikai mén. Szarvasmarha-állomány összesen 384 db. Ebből jármos ökör 80 magyar és nyugati fajta; tehén 120, fele borzderes, fele bonyhádi; gulyabeli 180, tenyészbika 4. Sertés-állomány összesen 180 db. Szunyogh-féle fekete mangalicza. Ezek közül 44 anyakocza és 8 kan. A tejgazdaság napi termelése 600 liter, a mit a budapesti középponti tejcsarnok értékesít. A borászatban főfajok az olasz rizling és ezerjó. Van kőbánya, a hol trachitot fejtenek s iparvasúttal kapcsolatos; bérbe van adva. Van egy db 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt helyben szerzi; napszám férfiaknál 1-2 K., nőknél 80-150 fillér. E vidéken az átlagos földhaszonbér holdanként 24 kor. és az adó.
Atkár. - Gosztony Béla birtoka. Kiterjedése 520 m. hold. Az összterületből kert és beltelek 14, kaszáló 56 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: szabadgazdálkodás. Lóállomány összesen 9 db. Ebből igás 4, kocsiló 5, mind vegyes fajta. Szarvasmarha-állomány összesen 73 db. Ebből jármos ökör 22 magyar fajta, tehén 30 magyar és innthali, üsző 20 innthali, tenyészbika 1 innthali. Napi tejtermelés 200 literen fölül, a budapesti középponti tejcsarnok értékesíti. A munkaerőt helyben szerzi; napszám férfiaknál 1-3 K., nőknél 0.80-2 K. E vidéken az átlagos földhaszonbér m. holdanként 24 K.
Atkár. - Győrffy Kálmán birtoka. Összterület 435 m. hold. Fele a régi Győrffy-féle birtok, a másik fele - a mely előbb Kozmáé, majd örököseié: Moróczé és Apáthyé volt - vétel útján került a mai birtokos kezére. Az összterületből kert és beltelek, 5 kaszáló 48 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: négyes vetőforgó. Lóherét 30, luczernát 10-12 m. holdon termel. Lóállomány összesen 8 db vegyes fajta. Ebből igás 3, a többi kocsiló. Szarvasmarha-állomány összesen 74 db. Ebből jármos ökör 24 vegyesfajta; tehén 8, gulyabeli 30, hízómarha 10, tenyészbika 2, mind bonyhádi faj. Sertés-állomány összesen 50 darab, 10 anyakocza szaporulata, 1 kannal. A munkaerőt helyben szerzi; napszám férfiaknál 1.20-3.60 K., nőknél 0.60-2 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken holdanként 20 K.
Átány. - Bárczay Elemér birtoka Szárazbeő-pusztán. Kiterjedése 800 m. hold. Eredetileg ősi Széky birtok volt, mely később kis részben a Recsky család, nagyobb részben Szemere Ábrahám tulajdonába került. Ennek neje volt Józsa György nővére: Borbála, ki Széky jusson kapta a birtokot. Ezek leánya: Ludovika Bárczay Györgyné, a jelenlegi tulajdonos nagyanyja volt. Az összterületből 228kert és beltelek 12, legelő 80 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: hármas vetőforgó. Különleges termelési ág a dohány, a mit 45 k. holdon termesztenek. A birtok és állattenyésztés bérbe van adva. A munkaerőt Átány és Kömlő helységekből szerzi; napszám férfiaknál 1-3 K., nőknél 0,40-1.20 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken m. holdanként 24 K.
Boczonád. - Özv. Gosztony Kálmánné és Gosztony Kálmán örököseinek birtoka. Boczonád és Erk községek határában terül el, összterület 3166 hold. A boczonádi rész Szeleczky-féle birtok volt, mely női ágon Gosztony Apollónia ifj. Szeleczky Mártonné révén került unokaöcscsei: Kálmán és Géza birtokába. Pusztaalatka a Szerelem családé volt és Bíró Kálmán vette 1901-ben leánya: özv. Gosztony Kálmánné számára. Az alatkai szílaposi részt Gosztony Kálmán vette 1898-ban és ezelőtt a Csoma családé, majd Ónody Klementináé volt. Az erki rész pedig Péchy-féle birtok volt. Az összterületből kert és beltelek 16 m. hold. Boczonádon 908 holdból szántóföld 750, legelő 126 és erdő 16 hold. Szílaposon 562 holdból szántóföld 450, kaszáló 110 és erdő 2 hold. Erken 375 holdból szántóföld 151 és legelő 224 hold. Alatkán 1320 holdból szántóföld 920, kaszáló 190, legelő 190 és erdő 21 hold. Az ezen felül eső rész mindenütt nádas. Gazdasági és üzemrendszer hármas vetőforgó. Lóherét 40-60, luczernát 20-40 m. holdon, különlegességként kiváló, első minőségű dohányt 241, lent 10 és czukorrépát 116 m. holdon termesztenek. Lóállomány összesen 47 db. Ebből igás 18 angol félvér, kocsiló 12, ménesbeli 16 és 1 mén. Szarvasmarha-állomány összesen 280 db. Ebből jármos ökör 132, tehén 44, gulyabeli 100, hízómarha 32 és tenyészbika 3. Juhállomány összesen 1590 db merinói félvér, 32 tenyészkossal. Alatkán tejgazdaság van, napi 120 l. termeléssel, a mit Hevesen értékesítenek. Van méhes is, 30 Zirzon-kaptárral; a mézet és viaszt helyben értékesítik. Az erdőkben az akáczfák dominálnak és 16 éves fordában kezelik őket. A 3 holdnyi szőlőben a fő csemegefaj a chasselas. Van ezenkívül műkertészet is. Van 2 db 8 lóerős gőzcséplője és 2 aratógépe. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1-2.40 K, nőknél 0.60-2 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken, m. holdanként, kicsiben 40, nagyban 30 K.
Csány. - Halász Aladár birtoka. Összterület 580 m. hold. Előbb Vay-féle birtok volt és 1850 körül került a Halász család kezére. H. Aladárnak Pest vármegyében is van 2300 m. hold birtoka. A hevesvármegyei birtokon kert és beltelek 33, kaszáló 30 és szőlő 10 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Lóherét 40 m. holdon termel. Lóállomány összesen 8 db. Ebből 3 igás és 5 kocsiló. Szarvasmarha-állomány összesen 50 db. Ebből jármos ökör 24 magyar fajta, tehén 6 nyugati, hízómarha 20. Borászatában fő borszőlőfaj az olasz rizling és fő csemegefaj a chasselas. Van egy db 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám a férfiaknál 1.20-3 K., nőknél 0.80-1.60 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken kicsiben 50, nagyban 30 K. m. holdanként.
Dormánd. - Engel Lajos birtoka. Dormánd és Erdőtelek határában terül el, összterület 1700 m. hold; ezenkívül még 1700 m. holdat bérel gróf Vay Ádámnétól. A saját birtok előbb a báró Horváth és a báró Saághy családoké volt. Ezenkívül Veszprém vármegyében, Balatonvilágoson van 1750 m. hold birtoka. A hevesvármegyei birtokon kert és beltelek 40, szántó 2500, kaszáló 500 m. hold, a többi legelő. Gazdasági és üzemrendszer: hármas és négyes vetőforgó. Lóherét 100, bükkönyt 50 m. holdon és különlegességként dohányt 160 k. holdon termel. Lóállomány összesen 120 db. Ebből igás 20, kocsiló 14, a többi ménesbeli s mind angol félvér. Szarvasmarha-állomány összesen 200 db. Ebből jármosökör 100 magyarfajta, tehén 20 nyugati, hízómarha 40 vegyesfajú, tenyészbika 4 simmenthali, a többi tinó, üsző és gulyabeli. Juh-állomány összesen 2500 db. fésűs gyapjas, 40 db tenyészkossal. Sertés-állomány összesen 800 db kisjenői fajta, közötte 120 anyakocza és 20 kan. Kertészetében fontos a görögdinnye termelés, a mit 10 m. holdon termesztenek. Van 2 db 8 és egy db 10 lóerős gőzcséplőgépe és egy 14 lóerős gőzeke készlete. A munkaerőt helyben és a környéken szerzi: a napszám férfiaknál 1-3 K, nőknél 0.50-1.40 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken nagyban 18, kicsiben 24 K. m. holdanként.
Ecséd. - Fáy József birtoka. Összterület 2600 m. hold. Az összterületből kert és beltelek 40, kaszáló 25, legelő 70, erdő 40, szőlő 50 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Lóállomány összesen 110 db. Ebből igás 15, kocsiló 10, a többi ménesbeli. S van egy nevezetesebb angol telivér és egy félvér mén. Szarvasmarha-állomány összesen 148 db. Ebből tehén 80 nyugati fajta; tehén 12 simmenthali; gulyabeli 30, hízómarha 25 és 1 tenyészbika, ez utóbbiak vegyes fajúak. Juh-állomány összesen 1000 db. merinó negretti fajta, 35 tenyészkossal. Borászatában fő borszőlő faj a rizling és dinka és fő csemegefaj a chasselas. Van egy db 10 lóerős gőzcséplőgépe és egy gőzekéje. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál átlag 2 K, nőknél átlag 1 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken m. holdankint 10 K.
Ecséd. - Fáy Zoltán birtoka. Összterület 546 m. hold. A birtokterületből kert és beltelek 9, kaszáló 25 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Lóállomány összesen 20 db. Ebből igás 4, kocsiló 4, a többi csikó. Szarvasmarha-állomány összesen 56 db. Ebből jármos ökör 20, tehén 10 magyar telivér; gulyabeli 15, hízómarha 10, tenyészbika 1, ez utóbbiak vegyes fajúak. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál átlag 2 K., nőknél átlag 1 K. E vidéken az átlagos földhaszonbér 20 K. magyar holdanként.
Egercsehi. - Beniczky György birtoka. Egercsehi, Szúcs, Bekölcze, Mikófalva és Tarnalelesz községek határában terül el. Összterület 2000 k. hold. A birtok részben ősi, részben Draskóczy Lászlótól. Liptay Bélánétól és ifj. Elek Dezsőtől vásárolta a család. Ezenkívül birtoka van még Borsodban 188 k. hold és Temesben: Fólyán és Sipeten 1150 k. hold. A hevesvármegyei területből kert és beltelek 8, szántó 340, kaszáló 40, legelő 300, szőlő 2, adó alá nem eső terület 10 k. hold, a többi erdő. Gazdasági és üzemrendszer: négyes vetőforgó. Repczét 5 és lóherét 20 k. holdon termel. Lóállomány összesen 25 db. Ebből igás 6, kocsiló 6, a többi csikó, mind vegyes fajú. Szarvasmarha-állomány összesen 25 db. Ebből jármos ökör 24 magyarfajta, tehén 5, hízómarha 6, tenyészbika 2, a többi gulyabeli. Juh-állomány összesen 1000 db. merinói, 25 tenyészkossal. Sertés-állomány összesen 300 db kisjenői fajta, közöttük 40 anyakocza és 6 kan. Erdészetében a tölgy, cser, bükk és gyertyán dominál; a fát részben tűzifának adják el, részben dongafát készítenek belőle. Kertészetében mintegy 500 fán almát, körtét és szilvát termel eladásra és ezekből az évi forgalom kb. 600 K. A birtokon van egy kendertörő és egy gőzmalom, egy hengerre és két kőre. Van egy db 4 lóerős gőzcséplő-készlete. A munkaerőt helyben és a vidéken szerzi; a napszám férfiaknál 1.60-3 K, nőknél 0.80-1.60 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken kicsiben 20 K. k. holdanként.
A debrő-parádi uradalom kőkúti tisztilaka.
A debrő-parádi uradalom laki tisztilaka.
A debrő-parádi uradalom nagyguti magtára.
A debrő-parádi uradalom magyar mangaliczái.
231 Egerszalók. - Az egri főkáptalan birtoka. Az összterület itt 1987 k. hold 209 □-öl. Az összterületből kert és beltelek 4 hold 203 □-öl, szántóföld 601 hold 582 □-öl, kaszáló 235 hold 340 □-öl, legelő 834 hold 464 □-öl, erdő 221 hold 207 □-öl és adó alá nem eső terület 91 hold 10 □-öl. Gazdasági- és üzemrendszer: részben szabad gazdálkodás, részben hatos vetőforgó. Búzát 300, rozsot 93, árpát 66, zabot 53, kölest 20, repczét 58, tengerit 104, egyéb kapásnövényt 30 és takarmánynövényt 60 holdon termel. Lóállomány összesen 9 db. Ebből igás 6, kocsiló 3. Szarvasmarha-állomány összesen 110 db. Ebből jármosökör 48, tehén 50, tinó 12; részben magyar, részben tarka fajta. Juhállomány összesen 2620 db merinói. Sertés-állomány összesen 78 db. Az erdőt, melyben a tölgy az uralkodó, rendszeres üzemterv szerint, 60 éves fordában kezelik. Terméke a tűzifa. Van egy db 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1.60-3 K, nőknél 0.80-2 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 20-30 K holdanként.
Erdőkövesd. - Özv. gróf Károlyi Viktorné szül. báró Orczy Irma uradalma. Erdőkövesd, Bükkszék, Pétervására, Terpes és Váraszó községek határában terül el. Összterület 4000 m. hold. A birtok ősi Orczy-birtok. Az összterületből kert és beltelek 6, szántóföld 940, kaszáló 158, legelő 620 m. hold, a többi erdő. Gazdasági és üzemrendszer: hármas vetőforgó. Lóállomány összesen 10 db. Ebből igás 6, kocsiló 4 db. Szarvasmarha-állomány összesen 103 db. Ebből jármos ökör 47 magyar fajta, tehén 11 nyugati, a többi gulyabeli s van egy tenyészbika, simmenthali-bonyhádi keverék. Juhállomány összesen 1400 db. merinói, 20 tenyészkossal. Erdészetében a bükk és cser dominál, az erdőket 30 éves fordában kezelik s csak tűzifát termelnek. Kertészetében zöldséget termel eladásra s az évi forgalom kb. 600 K. A birtokon van egy gőzmalom, két hengerre és két kőre és egy kendertörő. Továbbá téglaégető, a mely évente kb. 60-70.000 téglát gyárt. Van még egy db. 6 lóerős gőzcséplőgépe is. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1.20-3 K, nőknél 0.60-1.60 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 15 K. m. holdanként.
Erdőtelek. - Elek János birtoka. Puszta-Tenken és Heves határában terül el, összterület 800 m. hold. Részben Soldos-féle, részben pedig Fáy-féle birtok volt és női ágon került az Elek család és így a mai tulajdonos birtokába 1875-80 körül. Az összterületből kert- és beltelek 15, kaszáló és legelő 36, szőlő 20 hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: váltógazdaság. Különlegességként dohányt 90 és czukorrépát 40 k. holdon termel. Lóállomány összesen 26 db. Ebből igás 6 vegyes fajta, kocsiló 5 lipiczai, a többi vegyesfajú csikó. Szarvasmarha-állomány összesen 120 db. Ebből jármos ökör 40, tehén 22, hízómarha 20, tenyészbika 3, a többi gulyabeli; jobbára mind nyugati, simmenthali keresztezés. Sertés-állomány összesen 40 db mangalicza; ebből 20 anyakocza és 2 kan. Borászatában a fő borszőlőfajok a rizling, ezerjó és kövi dinka. Kertészetében kb. 400 almafán termel gyümölcsöt eladásra. Van egy db 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt a környéken szerzi; a napszám férfiaknál 1.20-2.40 K, nőknél 0.80-1.60 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 28 K. m. holdanként.
Erdőtelek. - Kovács József dr. birtoka. Kiterjedése 550 m. hold. Egykor Buttler-féle birtok volt. Utánuk a Laczkovicsok örökölték. Ezektől Kovács József dr. egyetemi tanár vette meg s jelenleg ennek utódjáé. Az összterületből kert és beltelek 12 kaszáló és legelő 200, szőlő 26 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: hármas vetőforgó. Dohányt 30 k. holdon termel. Lóállomány összesen 7 db. Ebből igás 3 vegyesfajta, a többi kocsiló. Szervasmarhaállomány összesen 85 db. Ebből jármos ökör 20 magyar fajú, tehén 10 nyugati fajta, gulyabeli 30, hízómarha 25. Borászatában a fő borszőlőfajok a rizling, kadarka és ezerjó és a fő csemegefaj a muskotály és chasselas. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1.60-3 K, nőknél 1-1.80 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 20-24 K holdanként.
Erdőtelek. - Papp-Szász Lajos birtoka. Puszta-Tenk, Szárazbeő és Hanyi-pusztán terül el. Kiterjedése 1800 m. hold. A birtok egyrésze ősi Papp-Szász birtok, a többi szerzemény, részben Fatay, részben Gyulay-féle birtok volt. Az összterületből kert és beltelek 60, kaszáló és legelő 800, szőlő 10 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Dohányt 97 k. holdon termel. Lóállomány összesen 27 db. Ebből igás 6 vegyes fajta, kocsiló 8, a többi csikó. Szarvasmarha-állomány összesen 135 db. tehén 17, hízómarha 50, tenyészbika 2; mind magyar és nyugati fajta. Juh-állomány összesen 900 db. merinói, 15 tenyészkossal. Sertés-állomány összesen 90 db mangalicza, szőke; közötte 24 anyakocza és 3 kan. Borászatában a fő borszőlőfaj a rizling, mézesfehér, ezerjó és kövidinka, a fő csemegefaj chasselas és passatutti. Van egy db 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt helyben és a vidéken szerzi: a napszám férfiaknál 0.80-3 K, nőknél 0.80-1.20 K.
Erdőtelek. - Remenyik László birtoka. Összterület 400 m. hold. Régi családi birtok. Az összterületből kert és beltelek 15,szántóföld 285, kaszáló és legelő 100 m. hold. Gazdasági és üzemrendszer: négyes vetőforgó. Dohányt 25 k. holdon termel. Lóállomány összesen 12 db. Ebből igás 3 könnyű nonius és angol telivér, kocsiló 3, csikó 6. Szarvasmarha-állomány összesen 72 db magyar fajú; ebből jármos ökör 18, a többi gulyabeli. Sertéseket csak saját szükségletre tenyészt. Kertjében zöldségfélét termel eladásra kicsiben. A munkaerőt helyben veszi.
Erdőtelek. - Szabó Kálmán birtoka Puszta-Tenken. Kiterjedése 232 m. hold. Hajdan Soldos-féle birtok volt és 1904-ben vétel útján került a jelenlegi tulajdonos kezére. Az összterületből kert és beltelek 12, legelő 12, szőlő 1 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: szabadgazdálkodás. Dohányt 24 és czukorrépát 12 k. holdon termel. Lóállomány összesen 7 db. Ebből igás és kocsiló 4, a többi csikó. Szarvasmarha-állomány összesen 32 db. Ebből jármos ökör 14 magyar, simmenthali tehén 3, tenyészbika 1, a többi gulyabeli. A sertéstenyésztést csak kicsiben űzi. Borászatában a fő borszőlőfaj az olasz rizling. A munkaerőt helyben és a vidéken szerzi; a napszám férfiaknál 1.20-3 K, nőknél 0.80-1.60 K.
Gyöngyöshalász. - Biró Lajos dr. birtoka. Kiterjedése 1100 m. hold. Azelőtt Almássy-féle birtok volt és kb. 26 évvel ezelőtt, vétel útján került a mai tulajdonos kezére. A tulajdonosnak Arad vármegyében is van 1100 m. hold kiterjedésű birtoka. A hevesmegyei birtokon kert- és beltelek 19, szántóföld 780, szőlő, 14 m. hold, a többi kaszáló és legelő. Gazdasági és üzemrendszer kilenczes vetőforgó. Czukorrépát 20 m. holdon termel. Lóállomány összesen 39 db. Ebből igás 12 angol félvér és telivér, kocsiló 8, ménesbeli 18; nevezetesebb mén a Friczi nevű, angol telivér versenyló. Szarvasmarha-állomány összesen 163 db. Ebből jármos ökör 40 magyar fajú, tehén 75 232simmenthali, innthali és hollandi, gulyabeli 42 vegyes fajta, tenyészbika 61. Sertés-állomány összesen 241 db kisjenői fehérmangalicza; 40 anyakocza és szaporulata, 195 süldőféle és 6 kan. Van tejgazdasága, napi 450-500 l. termeléssel; a tejet a budapesti középponti tejcsarnok értékesíti. A bortermelés csak házi használatra történik. Kertészetében kb. 800 alma, baraczk, körte, szilva stb. fa gyümölcse kerül eladásra és az évi forgalom 400-500 K. Van egy db 8 lóerős gőzcséplőgépe és egy közös gőzekéje. A munkaerőt helyben és a vidéken szerzi be; a napszám férfiaknál 1-3,60 K, nőknél 0.70-2.40 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 26 K. holdanként.
Heves. - Básthy Ignácz birtoka. Heves és Tarnazsadány, valamint Átány és Pély községek határában terül el, kiterjedése 650 m. hold és női ágon családi birtok volt. A tulajdonosnak még Szolnok vármegyében is van nagyobb birtoka. A hevesi és tarnazsadányi birtokon kert és beltelek 8, kaszáló és legelő 30, erdő 15 m. hold, a többi szántóföld. Dohányt 38 k. holdan termelnek. A birtok bérbe van adva.
Heves. - Dobóczky Dezső birtoka. Heves és Pálosvörösmart határában terül el. Kiterjedése 1600 m. hold. A hevesi birtok részben családi, részben Radics-féle birtok volt és vétel útján került a tulajdonos kezére, hasonlóképen a pálosvörösmarti is, a mely előbb a vallásalapé volt. Az összterületből kert és beltelek 4, szántóföld 400, kaszáló és legelő 300, szőlő 12 m. hold, a többi erdő. Gazdasági és üzemrendszer: négyes vetőforgó. Heremagot 30 m. holdon termel. Lóállománya összesen 22 db. Ebből igás 8, állami ménektől eredő, kocsiló 6, a többi növendék. Szarvasmarha-állomány 60 db. Ebből jármos ökör 18 magyar fajú, tehén 6, a többi gulyabeli. Borászatában a fő borszőlőfaj az olasz rizling és kadarka, fő csemegefaj a fehér és piros chasselas. Kertészetében almát és kajszibaraczkot kb. 400 fán termel eladásra. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám a férfiaknál 1-3 K, nőknél 0.60-1.60 K. E vidéken az átlagos földhaszonbér holdanként 24-30 K adó nélkül.
Heves. - Coburg Fülöp herczeg birtoka. Bérlő: Braun Sándor. Heves és Átány határában terül el; összterület 3000 m. hold. Ebből kert és beltelek 6 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: hatos vetőforgó. Dohányt 100 k. holdon termel. Lóállomány összesen 30 db félvér; ebből igás 26, kocsiló 4. Marha-állomány összesen 270 db. magyar fajú; ebből jármos ökör 120, tehén 35, hízó 50-60, a többi gulyabeli és 2 tenyészbika. Juhállomány összesen kb. 1000 db. fésűs gyapjas, 6 tenyészkossal. Kertészetében kiváló a dinnyetermelés, a mit 250 m. holdon termeszt. Van két db 8 lóerős gőzcséplőkészlete. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1.40-3 K, nőknél 1.20-2 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 10-22 K holdanként.
Heves. - Németh Lajos birtoka. Hevesen és Csász-pusztán terül el. Kiterjedése 970 m. hold. Előbb Barkóczy-féle birtok volt és vétel útján került a mai tulajdonos kezére. Az összterületből kert és beltelek 80 m. hold, szőlő 5 k. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszere: vegyes Lóherét 40, bükkönyt 25 és dohányt 56 holdon termel. Lóállomány összesen 16 db. Ebből igás 8, félvér és kocsiló 8. Szarvasmarha-állomány összesen 60 db. Ebből jármos ökör 24 simmenthali és tarka, tehén 20, tenyészbika 1, a többi gulyabeli. Sertés-állomány összesen 40 db. kisjenői, közötte 8 anyakocza és 1 kan. Van tejgazdasága is. Baromfitenyészetében kiváló orpington- és plymouth-fajú tyúkokat nevel eladásra. Borászatában a fő borszőlőfaj a rizling, kövidinka és kadarka és a fő csemegefaj a chasselas és muskotály. Kertészetében 10 holdon kajszinbaraczkot, körtét és szilvát termel és a termést helyben értékesíti. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1-2.40 K, nőknél 0.80-1.60 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken m. holdanként 24 K.
Heves. - Pajzs Gyula birtoka. Heves és Tarnaméra határában terül el. Kiterjedése 2800 m. hold. A hevesi rész báró Puton-féle, a másik Almássy-féle birtok volt. A tulajdonosnak még Fehér vármegyében van 1500 m. hold kiterjedésű birtoka. A hevesvármegyei birtokból kert és beltelek 30, kaszáló 100, legelő 50, erdő 50, szőlő 350 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: négyes vetőforgó. Bükkönyt 20, nyúlszapukát 160 és dohányt 190 m. holdon termel. Lóállomány összesen 50 db. Ebből igás 44, közötte 20 muraközi, a többi vegyes, újabban muraközi és percheron nevelés; kocsiló 6 s van egy nevezetesebb percherobn mén. Szarvasmarha-állomány összesen 402 db. Ebből jármos ökör 80 magyar fajú, tehén 170 simmenthali, valamint a következők is: gulyabeli 100, hízómarha 50, tenyészbika 2. Juh-állomány összesen 1000 db. merino precosse, 10 tenyészkossal. Sertés-állomány összesen 700 db, szőke mangalicza, közötte 100 anyakocza és 10 kan. A tejgazdaság napi termelése 1400 1, van vajgyár is és a termelést Budapesten értékesítik. Borászata a vidéken kiváló. Nagyszabású borházának és pinczéjének a befogadó képessége 8000 hl. A fő borszőlőfajok a fehér bakar, kövidinka és olasz rizling és a fő csemegefaj a chasselas. Kertészetében kb. 1600 fán kajszin baraczkot termel eladásra; az évi forgalom kb. 4000 K. Van három db. 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt helyben és a környéken szerzi; a napszám férfiaknál 1-3 K, nőknél 0.70-1.80 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 24 K. holdanként.
Heves. - Remenyik István dr. birtoka. Heves és Erdőtelek határában, Puszta-Hanyin terül el. Kiterjedése 540 m. hold. A Hanyi-rész családi birtok, a többinek egy része a Kanyó családé volt, másik részét pedig Brudern tábornoktól vette R. József 1868-ban. Az összterületből kert és beltelek 8, kaszáló és legelő 100, homoki erdősítés 10 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzem-rendszer: hatos vetőforgó. Dohányt 41 k. holdon termel. Lóállomány összesen 16 db. Ebből igás 5 angol félvér, kocsiló 2, a többi csikó. 1905-ben a Hevesen tartott kiállításon saját tenyésztésű félvérlovaiért aranyoklevelet kapott. Szarvasmarha-állomány összesen 75 db, s külön a bérlőé. Ebből jármos ökör 20 magyar fajú, tehén 12, tenyészbika 1, saját nevelés, a többi gulyabeli. Erdészete 40 éves homokfásítás és 15 éves fordában kezelik; keresett terméke a szőlőkaró. Kertészetében kiváló dinnyét és fajgyümölcsöt termel; az előbbivel az 1907. évi budapesti dinnyekiállításon állami ezüstérmet, az 1905-ben Hevesen rendezett kiállításon pedig gazdasági terményekért ezüst oklevelet nyert. A munkaerőt helyben szerzi.
Heves. - Spitzer testvérek birtoka és bérlete. Hevesen, Pély községhez tartozó Pusztahatrongyoson és Tiszaroff határában terül el. Hevesen 80 hold szőlő, melyben a fő borszőlőfajok: rizling, furmint, ezerjó, szerémi zöld, kövidinka és erdei; a fő csemegefaj a chasselas. Az évi bortermés 1500-2000 hl. - A pusztahatrongyosi bérleten, a mely Coburg Fülöp herczeg birtoka, az összterület 2637 hold; ebből kert és beltelek 12, szántóföld 2300, legelő 300 és rét 25 hold. Gazdasági és üzemrendszer: váltógazdaság. Lóherét 100, luczernát 130, bükkönyt 125, egyéb takarmány és gumós növényt 120, dohányt szintén 120 holdon termelnek. Lóállomány összesen 50 db, a csikókkal együtt. 233Szarvasmarha-állomány 320 db. Juh-állomány 1500 db, rambouillet-keresztezés, 40 tenyészkossal. Sertés-állomány 450 db, magyar kondor-fajta. - Tiszaroffon a Magyar Istvántól bérelt 500 holdnak fele szántó, másik fele tiszai rét.
Hevesvezekény. - Makay Lajos birtoka. Kiterjedése 300 m. hold és a bérlet ugyanannyi. Előbb Szalgháry birtok volt, mely női ágon került a jelenlegi tulajdonos kezére. Az összterületből kert és beltelkek 7 k. hold, kaszáló és legelő 40 m. hold, a többi szántóföld. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Dohányt 21 k. holdon termel. Lóállomány összesen 9 db. Ebből igás 6 félvér, a többi kocsiló. Szarvasmarha-állomány összesen 40 db. Ebből jármos ökör 16 magyar fajta, tehén 5, a többi gulyabeli. Juhállomány összesen 300 db. magyar és rambouillet-keverék, 6 tenyészkossal. Van egy db. 8 lóerős gőzcséplőkészlete. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1.20-2.40 K, nőknél 1-1.70 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken m. holdanként 20 K.
Ivád. - Ivády Béla birtoka. Kiterjedés 1150 m. hold; ősi Ivády-birtok. Kert és beltelek 4, szántóföld 250, kaszáló 25, szőlő 4 m. hold, a többi legelő és erdő. Gazdasági és üzemrendszer: hármas vetőforgó. Vörös lóherét 25 m. holdon termel. Lóállomány összesen 14 db. Ebből igás 4 félvér, kocsiló 5, a többi csikó. Szarvasmarha-állomány összesen 56 db. Ebből jármos ökör 20, magyar fajú, tehén 6, nyugati fajta, gulyabeli 20 magyar, tenyészbika 1, nyugati. Juh-állomány összesen 800 db. fésűs gyapjas 8 tenyészkossal. Erdészetben az ákácz, cser és tölgy dominál; az ákáczot 12 éves fordában vágják szőlőkarónak, a többit tűzifának használják. Borászatában a fő borszőlőfajok a mézes fehér, olasz rizling, ezerjó és kadarka és a fő csemegefaj a nagy burgundi. Van téglaégetője, a mely évente kb. 100.000 téglát és 60.000 cserepet termel. Van egy db. 4 lóerős gőz- és egy db 4 lóerős, járgányos hegyi cséplőgépe. A munkaerőt helyben és a vidéken szerzi; a napszám férfiaknál 1.20-3 K, nőknél 1-1.60 K.
Karácsond. - Özv. Beretvás Endréné birtoka. Bérlő Klein Aladár. Karácsond és Nagyfüged határában terül el. Kiterjedése 1700 m. hold. Eredetileg Szapáry-féle birtok volt. Az összterületből kert és beltelek 35, szántóföld 1515, kaszáló 40, legelő 30, erdő 50, szőlő 2, tanya és utak 30 m. hold. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Lóherét 60-70, luczernát 35 és dohányt 75 k. holdon termel. Lóállomány összesen 24 db. Ebből igás 14, kocsiló 7, a többi csikó. Szarvasmarha-állomány összesen 250 db. Ebből jármos ökör 80 magyar fajú és tarka, tehén 75 bonyhádi és innthali, gulyabeli 37 tarka, hízómarha 40, tenyészbika 4 innthali és bonyhádi, bivaly 4. A tejgazdaság napi tejtermelése 400-450 l, a mit a budapesti középponti tejcsarnok értékesít. Van egy db. 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt helyben veszi; a napszám férfiaknál 1.20-2.40 K, nőknél 0.80-1.60 K. Az átlagos földhaszonbér e vidéken holdanként kicsiben 40-45, nagyban 20 K.
Karácsond. - Mares László birtoka. Karácsond (Gönczy-tanya) és Nagyfüged határában terül el. Kiterjedése 380 m. hold. Eredetileg ősi Orczy-féle birtok. Legutóbb Gönczy Béláé (G. Pál fia) volt és 1897-ben tőle vette a jelenlegi tulajdonos. Az összterületből kert és beltelek 5, szántóföld 297, kaszáló és legelő78 m. hold. Gazdasági és üzemrendszer: norfolki négyes alapján, szabad gazdálkodás forgó nélkül. Dohányt 10 k. holdon termel. Lóállomány összesen 12 db. Ebből igás 8 vegyes fajú, a többi kocsiló. Szarvasmarha-állomány összesen 60 db. Ebből jármos ökör 12 magyar fajú, tehén 25, berni-kuhlandi keresztezés, valamint a következők is: növendékbika 10, üsző 12; tenyészbika 1 telivér berni. Sertés-állomány: 14 mangalicza anyakocza és szaporulata, 1 kannal. A tejgazdaság napi tejtermelése 175 l, a mit Gyöngyösön értékesítenek. Baromfitenyésztésében a fehér magyar és orpington tyúk, az emdeni liba és pekingi kacsa a kiváló; évi forgalom kb. 200 db. Méhészete 42 Zirzon kaptárból áll; évi pergetett méztermelés kb. 500 kg. Budapesten és helyben értékesítik. Van egy db. 8 lóerős gőzcséplőgépe és egy db. szövetkezeti kévekötője. Ugyanis Gyöngyös vidékén alakult az ország első aratógép szövetkezete. A munkaerőt helyben szerzi; a napszám férfiaknál 1-3 K, nőknél 0.60-1.60 K. E vidéken az átlagos földhaszonbér holdanként kicsiben 50, nagyban 32 K.
Karácsond. - Mattyasovszky Miklós birtoka. Karácsond, Markaz és Visonta határában terül el; kiterjedése 1200 m. hold. Ebből kert és beltelek 2, erdő 150, rét 127 m. hold, a többi szántóföld. A birtok azelőtt a Gosztonyiaké volt és 1895-ben Mattyasovszky Miklósné szül. Gosztony Irén révén örökösödés útján került a mai tulajdonos kezére. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Lóállomány összesen 8 db. mind igás. Szarvasmarhaállomány összesen 111 db. Ebből jármos ökör 40, magyar fajú, tehén 30 bonyhádi-simmenthali keresztezés, valamint a következők is: gulyabeli 40, tenyészbika 1. A tejgazdaság napi tejtermelése 250-300 l, a mit Budapestre szállítanak. Baromfitenyésztésében az orpington faj a kiváló. Az erdei üzem a cserzésre irányul. Kertészetében kb. 200 fán germersdorfi cseresznyét termel, a mi igen keresett czikk és a gyöngyösi piaczon értékesíti. Ezenkivül még Markazon van 2 holdas gyümölcsöse, főleg csontár gyümölcsökkel. Van egy db. 8 lóerős gőzcséplője és 3 db. kévekötő, arató- és kötélfonógépe. A munkaerőt helyben szerzi.
Karácsond. - Id. Széplaky György birtoka. Kierjedése 240 m. Előbb Okolicsányi, később Borovicsényi-féle birtok volt és 1851-ben, vétel útján került Széplaky Károly birtokába, kitől fia örökölte. Az összterületből kert és beltelek 12, szántóföld 210 m. hold, a többi kaszáló. Gazdasági és üzemrendszer: szabad gazdálkodás. Lóállomány összesen 6 db. nonius keresztezés. Szarvasmarha-állomány összesen 52 db. Ebből jármos ökör 12 magyar fajú, tehén 16 nyugati fajta; tinó, üsző és gulyabeli 24. Sertés állomány 6 anyakocza és szaporulata. A tejgazdaság napi tejtermelése 40 l. Méhészetében van 6 db, hatos Zirzon-kaptár a mézet helyben és Gyöngyösön értékesíti. Kertészetében kb. 200 alma, körte stb. gyümölcsfa áll. Van szívógázmotoros malma, 50 lóerőre, 4 hengerre és 3 pár kőre; félmagas őrlés, sík szitákkal. Van továbbá egy db. 8 lóerős gőzcséplőgépe. A munkaerőt helyben szerzi.
Kisköre. - A szatmári püspökség birtoka. Kisköre, Kömlő, Poroszló, Sarud, Tiszanána és Újlőrinczfalva határában terül el. Kiterjedése 24.686 k. hold. A birtokot 1803-ban az egri püspökségből hasították ki s 1906 óta a jelenlegi szatmári püspök: Boromisza Tibor dr. birtoka. Ezenkívül még Borsod vármegyében 4800 k. hold 1520 □-öl és Szatmár vármegyében 45 k. hold. 1473 □-öl birtoka van. A három vármegyében összesen kert és beltelek 146 hold 206 öl, szőlő 4 hold 1159 öl, nádas 59 hold 945 öl, adó alá nem esik 1621 hold és 440 öl. A talajnemek a vetésforgó megállapítását nem 234engedvén meg, a viszonyoknak megfelelő szabad gazdálkodás folyik. Magtermelés: 136 holdon repcze, 100 holdon lóhere, 250 holdon luczerna, 6 holdon répa, 110 holdon bükköny, 20 holdon köles, - 82 holdon dohány és 100 holdon czukorrépa. A lóállomány összesen 220 drb magas félvér. Ebből 95 igás és tisztiló, 90 ménesbeli, 7 anyakancza, 27 csikó és egy mén. Szarvasmarha 2030 drb magyar faj, ebből 615 igás, 400 tehén, 440 tinó, 350 üsző, 75 növendékbika, 110 hízómarha és 40 tenyészbika. Juhállomány 12.207 drb hazai fésűs, 220 tenyészkossal. Sertés-állomány 1446 hazai kondor mangalicza, 326 anyakoczával és 60 kannal. A halászat bérbe van adva. a főborszőlőfajok a rizling és mézesfehér, a csemegeszőlő: Chasselas. Káposztát is termel 400 holdon. Van saját két gazdasági malma és téglaégetője, 8 drb cséplőkészelete, egyenként 10 lóerőre. A munkaerőt a környékről szerzi. Napszám-árak férfiaknál 1.20-tól 3 koronáig, nőknél 70 fillértől 2 koronáig. Az átlagos földhaszonbér e vidéken kicsiben 40, nagyban 20 koronáig terjed.
Ludas. - Id. Beökönyi Viktor birtoka. Ludas, Detk, Karácsond és Hevesugra határában fekszik és a ludasi, detki és pa-nyigeti gazdaságokra oszlik. Összterület 3897 m. h., de külön Jásznagykúnszolnok vármegyében még 2020 m. h. a hevesmegyei birtokból kert és beltelek 81 m. h., szántó 3209, kaszáló és legelő 607 m. h. A föld fekvése szerint különféle vetőforgókban gazdálkodik. Magtermelés: lóhere és luczernamag. Lóállomány 33. Ebből igás 21, egyéb 12. Szarvasmarha: 347. Ebből jármos 160, magyar faj, 12 tehén nyugati faj. 138 gulyabeli, 35 hízó és 2 bika. Juhállomány 1500 Merino, 50 tenyészkossal. Van két 8 lóerejü gőzcséplőkészlete. A munkaerőt helyben és Mezőkövesden szerzi. Napszám-árak férfiaknál 100-tól 2.40 fill., nőknél 60-tól 160 fill. Az átlagos földhaszonbér e vidéken m. holdanként 30 kor.
Poroszló. - Graefl Jenő birtoka. Ide tartozik Poroszlón kivül, Tiszaszőlős, Tiszaigar és Nagyréde, mely utolsó azonban bérbe van adva. A birtoktestek közül a domaházai rész az Almássy családé volt, a nagyrédei az Isaák családé, az igari a Kállayaké és Kováchoké és a poroszlói a báró Orczyaké, majd gróf Pejachevich Lászlóé. Összterület 6700 m. h. Ebből kert és beltelek 30, szántó 2300, kaszáló 2000, szőlő 15 hold a többi legelő. A vetőforgó: négyes. Dohányt 70 m. holdon termel. Lóállomány 112 angol félvér. Ebből 12 igás, 20 urasági és tiszti kocsiló, 30 anyakancza és 80 ménesbeli. Magyar szarvasmarha-tenyésztése egyike a legkiválóbbaknak. Állomány: 377 drb. Ebből igás 92, tehén 110, tinó 75, üsző 75, hízó 50, bika 25. - Juhállománya 2000 hazai fésüs gyapjás, 105 tenyészkossal. sertésállomány: 300 hazai mangalicza, 75 anyakoczával és 20 kannal. Tiszai halászata bérbe van adva. Borszőlőfajai: Rizling és kadarka, csemege szőlői Chasselas és Passatutti. Két drb. 8 lóerejü gőzcséplőkészlete van. A munkaerőt helyben szerzi. Napszám árak férfiaknál 100-200 fill., nőknél 100 fillér. Az átlagos földhaszonbér e vidékén 20 kor. m. holdanként.
Szurdokpüspöki. - Györgyey Antal birtoka, melyet 1892-ben vásárolt az esztergomi székes főkáptalantól. Összterület 2030 m. h. Ebből kert 8 szántó 645, kaszáló 30, legelő és erdő 1297 és szőlő 50 m. hold. Lóállománya 16 drb. Marhaállomány 122, ebből jármos 40, tehén 60, üsz6ő 20, bika 2. Juhállomány 1600 fésüs, 40 tenyészkossal. Napi tejtermelés 400-500 liter, melyet Budapesten értékesít. Méhészete is van, 20 Zirzon-kaptárral. Az erdőben dominál a tölgy, melyet 16-20 éves fordában vágnak. A kihasználás: cserzés. Főborszőlőfajai: ezerjó, mézesfehér, nagyburgondi. Oporto. Csemege fajok a Chasselas és Muscat-fajok. Van kovaföld-, továbbá trachyt és bazalt kőbányája. Van egy 8 lóerejü gőzcséplőkészlete és két benzinmotora. A munkaerőt helyben és a környéken szerzi. Napszámárak férfiaknál 160-tól 240 fillérig, nőknél 100-tól 160 fillérig.
Tarnaméra. Ledniczky István birtoka. Fogacs pusztán. Azelőtt Almássy-féle birtok volt és vétel útján került a Ledniczkyekhez. Összterület 961 m. h. Ebből kert 14, kaszáló 160, legelő 160 m. hold és a többi szántó. A tulajdonos szabad gazdálkodást folytat. Dohányt is termel 65 k. holdon. Lóállománya 12 drb félvér; marha-állomány 160 magyar; ebből igás 12, tehén 4, a többi gulyabeli. A munkaerőt helyben és a környékén szerzi. Napszámárak férfiaknál 100-140 fill., nőknél 100-120 fillér. A földhaszonbér kicsiben m. holdanként 40 kor.
Tarnazsadány. Gróf Almássy Dénes birtoka. Összterület 1848 k. hold. (Békésben, Biharban és Aradmegyében még 34.000 k. h.) Kert és beltelek Heves vármegyében 87, kaszáló 415, legelő 427, a többi szántó. A tulajdonos szabad gazdálkodást folytat. Lóállomány 15 drb. Marhaállomány 240. Ebből jármos 72 magyar és tarka, 30 tehén: nyugati, gulyabeli 104, hízó 30, tenyészbika 3. Juh: 400 merinó. Sertés 100 anyakocza és szaporulata, 10 kannal, mangalicza, szalontai zsírsertéssel keresztezve. Öt hold gyümölcs, melyet 30 holdra fejlesztenek. A munkaerőt helyben szerzi. Napszámárak férfiaknál 100-300 fill., nőknél 80-160 fillér. Az átlagos földhaszonbér 25 kor.
Tiszafüred. - Lipcsey Imre örökösei birtoka. Összterület 2478 m. h. Ebből kert és beltelek 29, kaszáló, legelő és erdő 328, szőlő 4 m. hold, a többi szántó. A tulajdonosok szabadgazdálkodást űznek. Magtermelés: lóhere 30-40, luczerna 20 holdon. - dohány 110 k. holdon. Lóállomány, angol félvér 51. Ebből igás 14, urasági 9 és ménesbeli 28. - Marha-állomány 171, magyar és nyugati. Ebből 74 igás, 20 tehén, 60 gulyabeli, 15 hízó és 2 tenyészbika. Sertést csak hízlalásra tartanak. Állomány 30 drb. 10 anyakoczával és 2 kannal. Borszőlőfajok: Mézesfehér, Rizling, Ezerjó és Kadarka. Csemegeszőlők Chasselas-fajok. Nyolcz lóerejű gőzcséplőkészlete van. A munkaerőt helyben szerzi. A napszámárak férfiaknál 100-220 fill., nőknél 50-160 fillér.
Tiszafüred. - Schleiminger László dr. birtoka. Összterület 850 m. h., bérlet 200 m. h. Ebből kert és beltelek 6, szántó 700, kaszáló 100, legelő 250 m. h. Szabadgazdálkodást űz. Luczernamagot 20, veres heremagot 70 m. holdon termel. - Dohányt 20 k. holdon. 20 félvér Noniusa van és 124 magyar faju, szarvasmarhája, melyből 28 igás, 22 tehén, 20 hízó és a többi gulyabeli. Sertésállománya 67 mangalicza anyakocza, 371 malacz, 10 kannal. A munkásviszonyok ugyanazok.
Tiszaigar. - Széky Péter dr. és Széky István birtoka. 1470-ben, egy határjáró oklevél szerint, a Szőlősyeké volt és a XVI. században, házasság utján került a Székyekhez. Összterület 1430 m. h. Ebből kert és beltelek 43, szántó 780, kaszáló és legelő 607, szőlő 8 m. hold. Négyes vetőforgót alkalmaz. Luczernamagot 30 m. holdon termel. Dohányt 27 m. holdon. Lóállomány 36 angol félvér és saját ménje. Szarvasmarha: 190 drb magyar faju. Ebből 50 igás, 32 tehén, 12 hízó, 2 bika a többi gulyabeli. Sertés: kisjenői mangalicza, 60 anyakocza és szaporulata 6 kannal. Méhészet: 24 Zirzon kaptárral. Borszőlőfajok: Mézesfehér, Kadarka, Olasz Rizling, csemegeszőlő: Chasselas és muskotályok. Egy 8 lóer. gőzcséplőkészlettel dolgozik. Kiváló faiskolatelepe 8 m. holdra terjed. Czélja különféle fenyő díszfa és gyümölcsfaojtvány előállítása és forgalomba hozatala. Figyelemre 235méltó eredmény fenyő és tölgynemekben, melyek az egész országban keresettek, különösen a szomszédos vármegyékben. Meghonosíttattak a fenyőnek és tölgynek oly nemei, melyek azelőtt messze vidéken ismeretlenek voltak.
Tiszaszőlős. Elek István birtoka. Részben családi birtok, részben szerzemény, a Papp-Szász és Széky-családoktól. Ide tartoznak még Tiszaigar, Tiszaszentimre és a tiszacsegei legelőbérlet. Összterület 2675 hold és 800 hold bérlet. Kert és beltelek 36, kaszáló 200, legelő 800, erdő 100, szőlő 25 m. hold és a többi szántó. Szabad gazdálkodás. - Lóheremagot 30, luczernamagot 150 holdon termel. Dohányt 113 k. holdon. Lóállomány 80 angol félvér. Ebből 20 igás, 5 urasági és a többi ménesbeli. Marha-állománya 460 magyar és nyugati. Ebből 140 igás, 130 tehén, 60 hízó, 5 bika, a többi gulyabeli. Juhállománya 70 fésűsgyapjas, 12 tenyészkossal. Sertés-állománya 210 fehér mangalicza, 50 anyakoczával és 6 kannal. Erdejében fűz és nyár dominál, melyet 8 éves fordában vágnak. Termény: tűzifa. Borszőlőfajai: Kadarka, Rizling, Oporto, Ezerjó és Mézesfehér. Csemegefajok: Chasselas Van kb. 1000 gyümölcsfája, melynek évi hozama kb. 2000 kor. értékű. Van gőzmalma 2 hengerre és 3 kőre. Van 3 nyolcz lóerejű és 1 hatlóerejű gőzcséplőkészlete. A munkaerőt helyben, a környékről és a felföldről szerzi. Napszámárak férfiaknál 80-160 fill., nőknél 50-80 fillér. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 20 kor. m. holdanként.
Vámosgyörk. Visontai Kovách László birtoka. Összterület 1900 m. h. Ebből kert és beltelek 10, szántó 1520, szőlő 10 m. h. és a többi kaszáló és legelő. Szabad gazdálkodást folytat. Lóhere- és luczernamagot 80-100 holdon, dohányt 80 k. holdon termel. Lóállomány 35 félvér. Marhaállománya 220 drb. Ebből 96 magyar és tarka: igás, 80 bonyhádi tehén, két simmenthali bika, 40 hízó és a többi gulyabeli, bonyhádi faj. Sertés-állomány 72 anyakocza és szaporulata, 5 kan és 9 növendékkan. Napi tejtermelés 400 liter, Budapest számára. Libatenyésztés, melyből évenként kb. 200 liba kerül piaczra. Méhészet 16 Zirzon-kaptárral. Borszőlőfajok: Kadarka, Furmint, Rizling és Leányka. Csemegeszőlő: Passatutti, Muskátfajok és Chasselas. Van gyümölcstermelése is, de csak a fölösleg kerül eladásra. Van egy 10 lóerejű gőzcséplőkészlete és 6 kévekötő aratógépe. A munkaerőt helyben és a környéken szerzi. Napszámárak férfiaknál 200-400 fill., nőknél 140-300 fillér. Az átlagos földhaszonbér e vidéken 26-28 kor.
Verpelét. Gróf Sztáray Tasziló birtoka. Összterület 2500 m. h. (Ung vármegyében külön 1000 hold). Kert és beltelek 18, szántó 1200, legelő 300, erdő 1000, szőlő 26 k. hold. Ötös és hatos vetőforgóban gazdálkodik. Lóheremagot 50 m. holdon termel. Lóállománya 24 angol-arabs keverék. Marhaállomány 110, ebből igás 56 magyar, tehén 20 simmenthali, tinó és üsző 25, hízó 15 és tenyészbika. Juhállomány 2000 finom merinó, 40 tenyészkossal. Az erdő fanemei cser és tölgy, melyet 60 éves fordában kezelnek. Borszőlőfajok Szlankamenka és Burgundi. Csemegefajok: Chasselas és Mézesfehér. A munkaerőt helyben és a környéken szerzi. Napszámának férfiaknál 140-300 fill. nőknél 100-200 fillér. Az átlagos haszonbér e vidéken m. holdanként 20 kor. A tulajdonos gróf itt érdekes tanyát készíttetett 1905-ben és Irma-tanyának nevezte el. Az egész tanya mészkőhegybe van vájva, íves boltozatokkal, sima falakkal. Van benne három ököristálló 26 ökörnek, hozzávaló takarmánykamra, két egymással összekötött hodály kb. 1000 birka számára és egy harmadik hodály kb. 40 marha teleltetésére.
Visznek. Haraszty Oszkár birtoka, mely Batthyány birtok volt. Összterület 1880 m. h. ebből azonban bérlet: Majzik Viktor alispántól 377 m. h. (Haraszty Sándorral van még Békésben és Csanádban 3800 hold, melyből 2000 hold bérlet). Hevesben kert és beltelek 32, szántó 1250, kaszáló 250, erdő 2, szőlő 1, nádas 20, a többi legelő. Intenzív gazdaság 3-as és 4-es vetőforgóval. Lóheremagot 60, luczernamagot 100 holdon termel. Czukorrépát 80, dohányt 110, lent 20, czirokot 30 és mákot 25 holdon. Lóállomány 55 félvér. Saját mén: egy amerikai telivér. Marhaállomány 337 drb. ebből 90 igás magyar, 95 simmenthali tehén, 35 vegyes üsző, 40 gulyabeli, 20 hízó és 51 bika, de ezenkivül 6 berni telivér tenyészbika. Napi tejtermelés 400 liter Budapest számára. Van halastava pontyokkal, 900 különféle gyümölcsfa. Van egy 10-es és egy 8-as gőzcséplőkészlete, egy garnitura gőzekéje (társakkal) és öt kévekötő aratógépe. A munkaerőt a környékről szerzi. Napszámárak férfiaknál 90-300 fill., nőknél 60-140 fillér. Az átlagos haszonbér e vidéken m. holdanként 30 kor. Az uradalmat 103 méteres ártézi kút látja el, perczenként 250 liter vízzel, 4 m. szökéssel. Az istállókba, kertbe stb. vízvezeték van bevezetve, artézi fürdővel. A víz kissé vasas, a mi az állatokra nézve nagyon hasznos. Az egész majorterület alagcsövezve van és most készül a rétöntözés és a szántóföldek egy részének öntözési berendezése.
A DEBRŐ-PARÁDI HITBIZOMÁNYI URADALOM.
Az uradalom története.
Debrő vára és a hozzá tartozó birtokok Heves vármegyében a XV. század elején az Aba nembeli Debrői István királyi kincstárnok tulajdonában voltak, a ki azokat pártoskodása miatt, egyéb birtokaival együtt, 1411-ben elvesztette.0 1438-ban Albert király Debrő várát a hozzá tartozó Debrő, Tótfalu és Kál helységekkel és Csalapusztával együtt néhai Rozgonyi László fiainak adományozta.1 Özvegy Rozgonyi Lászlóné Kanizsay Györgyhöz ment férjhez s így az 1493-ik osztálykor a debrői uradalom ura Kanizsay György lett, a kit a Debrő, Csal, Tótfalu, Kál, Jánosi, Gyöngyös, Bene és Halász nevű birtokrészekbe be is iktattak.2 Azonban Kanizsay György horvát bán 1497-ben elcserélte e birtokait Bélteki Drágfy Bertalannal, Erdély vajdájával, ennek Pozsega vármegyei Vasmegyericza várbirtokával.3 Drágfy János országbírónak Drugeth Katalintól született Zsófi leányát Perényi János vette feleségül. Igy került a debrői uradalom a Perényiek kezébe.
2361518-ban Perényi János eladja Ónodot és Debrőt második nejének, Kanizsay Dorottyának első nejétől származott gyermekei beleegyezésével.4 1537-ben Debrőt Gúthi Országh László, Nógrád és Heves vármegye főispánja kapta Ferdinánd királytól.5 Ennek fia Kristóf országbíró. 1567 október 9-én meghalt és vele a Gúthi Országh családnak fiágon magvaszakadt. Ekkor Debrő a fiscus kezére került. Utóbb Miksa király báró Ungnad Kristóf egri várkapitánynak, a későbbi horvát bánnak inscribrálta Ónod várával együtt.
1603 április 19-én második Rudolf császár a báró Ungnad Kristófnak 30.400 frtban inscriblált Ónod várát Borsod vármegyében és a lerombolt Debrő várát Heves vármegyében minden tartozékaival együtt Felső-Vadászi báró Rákóczy Zsigmondnak, egri várkapitánynak - ki 1607-ben Erdély fejedelme lett - adományozta.6 Rákóczy Zsigmondnak fiai Pál és György, atyjuk halála után osztozkodván, Pál felét kapta a debrői uradalomnak, mely részbirtok utóbb unokájára Rákóczy Erzsébetre, férjezett gróf Erdődy Györgynére szállott örökségképpen.7 Gróf Erdődy Györgyné 1708-ban magtalanul halván el, az ő debrői uradalmi részbirtokait II. Rákóczi Ferencz és nővére Júlia, gróf Aspremont Reckheim Ferdinándné - kik szépunokái voltak I. Rákóczi Györgynek - örökölték.8 II. Rákóczi Ferencz azonban hűtlenségbe esvén, az ő ittlévő összes örökségét, I. József császár 1710 április 8-án gróf Althan Mihály Keresztélynek adományozta 40000 frtban,9 az örökség másik része az Aspremont grófok kezén maradt. A Rákóczi-féle szabadságharcz lezajlása után a kir. fiscus 1712-ben lefoglalta a debrői uradalomnak azt a részét, mely II. Rákóczi Ferencz fejedelemé volt, s átadta az 1710-ben erre adományt nyert gróf Althannak. Igy jutott a Rákóczi-féle debrői uradalom német kézre.
Az 1712-iki német szövegű összeírás: "Conscriptio Dominii Debrő in der Matraalja und in der Matra in dem Heveser Comitat"10 az uradalom alkotó részeit a következőleg írja le:
A Mátraalján: Debrő helység, az uradalom feje, áll 30 egész jobbágytelekből; lakosai róm. kath. vallású magyarok és tótok, mindnyájan szabad költözködésű taksások. A debrői erdőben az elpusztult "Selgi vár" némely romjai még láthatók. (A német összeíró a fellegvár szót "Selgi vár"-nak írta). Tótfalu helység, áll 17 egész jobbágytelekből; lakosai róm. kath. vallású magyarok és tótok, szabadköltözködésű taksások. Kál helység a Kál-Lógó pusztával együtt áll 24 egész jobbágytelekből. Nagyút szabad puszta (preadium) 18 jobbágytelekre van felvéve. Valamikor helység volt. Az elpusztult templom egyik kőfala még látható. Felfalu, szabad puszta, határos Tótfaluval, Balpüspökivel és Detkkel, 3 egész jobbágytelekre van felvéve. Balpüspöki szabad puszta 10 egész jobbágytelekre van felvéve.
A Mátrában: Derecske falu 12 egész jobbágytelekből áll; lakosai róm. kath. vallású taksások. Parád falu 13 egész jobbágytelekből áll; lakosai róm. kath. vallású taksások. Bodony falu 20 egész jobbágytelekből áll; lakosa róm. kath. vallású taksások. Balla falu 13 egész jobbágytelekből áll, lakosai róm. kath. vallású taksások. Ballának és Derecskének a fele Vay Ádám lányaié és nemes Balogh Mihályé. Lak szabad puszta. Ville fele néhai Rákóczy Erzsébet gróf Erdődy Györgyné része, másik fele Rákóczi Ferenczé és Júliáé, gróf Aspremontnéé voltak. Gyöngyös mezőváros negyedrésze. Derecske, Parád, Bodony, Balla és Lak felét Bogni tábornagy jure amorum cum evictione fisci 1694-ben nyerte Lipót királytól, a ki a Rákóczi "Rebellion"-ja előtt ezek birtokában is volt, azért ezek jövedelmének felét kapja. A német szövegű összeírás Parád helységnél megjegyzi, hogy ott Rákóczi fejedelem az elmúlt lázadás alatt üveghutát állíttatott fel. (Der Fürst Rákóczy hat in der verwichenen Rebellion eine Glashütte aufrichten lassen). A jelenlegi óhutai lakosok elődei tehát Rákóczi telepesei. Sem ebben az összeírásban, sem az 1725-ikiben nincs említés a parádi savanyúvíz-forrásról, a mi azt jelenti, hogy akkor még nem lévén használatban, nem hajtott jövedelmet.
Közel negyven évig szedték még Debrő német urai a magyar jobbágynép szorgalmának gyümölcsét, midőn egyszerre új gazdát kapott az uradalom. Gyaraki báró Grassalkovich Antal királyi személynök 1740-ben megvette Debrő várát és a hozzá tartozó debrői uradalmat gróf Aspremont-Reckheim Károly Goberttől 46.000 forintért,11 és ugyancsak 1740 április 29-én gróf Althan Mihály Antaltól annak debrői uradalmi ingatlanrész jószágát és ingóságait 31.440 frtért,12 azért ily olcsó árakon, mivel mindkét eladónak nagy szolgálatokat tett Grassalkovich. 237Igy például a gróf Aspremontok 230.000 frt értékű jószágot szerzett meg, mely pedig már jóformán elveszett az Aspremontok részére.13 Gróf Grassalkovich Antal unokája, herczeg Grassalkovich Antal, azonban 1821-ben még 106.000 frtot fizetett az Aspremont unokának: Mária Anna Gobertinának, férjezett gróf Erdődy Györgynének, végleges vételárként.14 1747 június 20-án megvette Grassalkovich Derecske helység 1/4-ed részét 1.500 rénes forintért a Baloghoktól,15 1747 augusztus 22-én pedig adománylevelet nyert Mária Teréziától a debrői vár és egész uradalom királyi jogaira.16 Ugyancsak 1747 deczember 8-án az egri káptalan beiktatta gróf Grassalkovich Antalt e királyi jogok birtokába.17 A beiktatási jelentés a következő birtokrészeket sorolja fel: Debrő vára, Debrő mváros (oppidum), Al-Debrő, Tót-Falu, Kál egész helységek, Kál-Lógó, Nagyút, Balpüspöki és Lak szabad puszták egészen, Derecske és Balla helységek fele, Gyöngyös mváros 1/4-ed része, Bodony és Parád egész helységek. Ezután az uradalom közel száz éven át a Grassalkovichok birtokában volt, kik azt vétel útján és telepítésekkel gyarapították.
1796-tól mintegy 30 évig a báró Orczy család bírta haszonbérbe a debrői uradalmat. Azután herczeg Grassalkovich Antal 1825 január 1-től, 1839 deczember 31-ig Kaan Henrik Sámuelnek és társának Szitányi Ullmann Móricznak adta haszonbérbe, évi 20.100 frtért. Ezek nagyobbszabású befektetésekkel, timsóbánya-nyitással, a fürdők kényelmes berendezésével tetemesen emelték az uradalom jövedelmét és értékét. Azonban a herczeg csődtömegének gondnoka, gróf Batthyány Imre, a nevezett bérlőket kivetvén a bérletből, az 1840 október 22-én Pesten kötött szerződés értelmében bérbe adta a debrői uradalmat gróf Károlyi Györgynek, 1841 január 1-től 1860 deczember 31-ig terjedő 20 esztendőre, évi 50.000 forint pp. haszonbér-fizetés mellett.18 Ez alkalomra hivatalosan összeírták az uradalmat. Az 1840 november 1-től 1841 augusztus 11-ig történt vármegyei hivatalos összeírás19 szerint a debrői uradalom a következő alkatrészekből állott: Al-Debrő helység egészen a debrői uradalomhoz tartozik, 252 házzal bíró dohánytermelő zsellérrel. Lakosai megmagyarosodott németek. A balpüspöki pusztát haszonbérben tartják. Van két erdeje, a Cser nevezetű, mely a fel-debrői erdővel együtt, mintegy 250 hold kiterjedésű és a Csal, leginkább mocsárból és kevés tölgyfából áll, mintegy 200 hold majorsági erdő, mely árokkal körülvéve, fáczányosnak használtatik. Al-Debrőt 1743-ban telepítették meg svábokkal. 1743 április 24-én adta ki báró Grassalkovich Antal a sváboknak a telepítési biztosítást.20 Fel-Debrő helység egészen a debrői uradalomhoz tartozik. Lakosai megmagyarosodott németek. Egy egész telek áll 28 hold szántóföldből és 10 embervágó rétből. E helység 74 1/4 sessióból áll. Fel-Debrő lakossága 1770-ben még tiszta magyar volt.21 Bal-Püspöki puszta egészen a debrői uradalomhoz tartozik, kiterjedése 2480 hold. Az aldebrői község birja haszonbérben. Nagyút puszta kiterjedése mintegy 4050 hold, melyekből a fügedi és zsadányi határokra dűlő kb. 800 hold Kaál helységétől nyári legelőnek haszonbérben tartatván, a többi majorságosan használtatik. Gyöngyös mezőváros 1/4-része tartozik a debrői uradalomhoz, a többi részét herczeg Esterházy, gróf Forgách és számos más nemzetség bírja. Van itt az uradalomnak 338 taksás zsellérje. Kompolt helység. Lakosai megmagyarosodott németek. Az egész helység a debrői uradalomhoz tartozik, melynek egyszersmind székhelye. Egy egész jobbágyhely illetménye: 30 hold szántóföld és 10 embervágó rét. E helység 43 1/2 sessióból áll. Van benne 81 házzal biró zsellér. Van itt egy kastély, melynek közepe emeletes, egyéb része földszintes. Az udvari kápolna minden szükségesekkel el van látva. Kompolt helységet báró, utóbb gróf Grassalkovich Antal vette meg, és pedig a felét 1738-ban báró Haller Sámueltől, a másik felét pedig 1743-1758. években többektől.22 Kompolton a XIII. és XIV. században monostor volt. Építésére IV. László király 1280-ban bizonyos adót engedett.23 Kaál helység egészen a debrői uradalomhoz tartozik. Lakosai magyarok. Egy egész hely illetménye 28 hold szántóföld és 12 embervágó rét. Az egész helység 64 sessióból áll, melyeken 1 két, 6 másfél, 23 egész-, 56 fél- és 8 negyedrész-helyes gazda van. Van itt még 162 házzal bíró zsellér. Van ezeken kívül 30 úgynevezett allodialis sessió, melyeket a herczeg édesatyja (az első herczeg Grassalkovich Antal) az allodialis birtokokból a helységbe telepített nemeseknek osztott ki, s melyeket egyedül nemes családok bírtak mindenkor; így tehát portális összeírás alá nem jöttek és megyei összeírás alatt sincsenek. Bírja ezeket 1 másfél-, 6 egész-, 2382 háromnegyed-, 35 fél- és 14 egynegyedrésztelkes gazda, kik is az urbáriális sessióktól járó mindennemű földesúri adózásokat és tartozásokat az urbáriális gazdákkal egyetemben, természetben teljesítik, mindennemű termesztményeikből a hetedet is kiadván. Tótfalu (régebben Tótfalu). Lakosai magyarok. Az egész helység a debrői uradalomhoz tartozik. Egy egész-telek 28 hold szántóföld és 10 embervágó rét. Van benne 41 sessió (telek), 105 házzal bíró zsellér. Parád helység. Lakosai róm. kath. magyarok. Egészen a debrői uradalomhoz tartozik, 24 egésztelekből áll, melyeken 1 egész, 46 féltelkes gazda és 90 házzal bíró zsellér van.
A határ napkeleti oldalán fekszik a timsós fürdő és a kastély. A timsós fürdő, mely L formára egy emeletre épült, magába foglal 12 fürdő-, 26 vendég- és 6 cselédszobát. A timsós fürdőhöz közel s azzal egy mesgyén van a Szent-Borbála nevezetű timsóbánya, a hozzá tartozó hutai és egyéb épületekkel, melyeket a báró Orczyak, haszonbéres birtoklásuk ideje alatt, építtettek. A Csevicze-forrásnál a nagy fürdőház L formára épült. A földszinti részben van 32 lakó és 10 fürdőszoba, 2 előszoba. Az épület középága emeletre lévén építve, ebben van egy tánczterem, melynek két oldalán az egész épületnek hosszában van a cselédség számára 24 padlás-szoba. A Csevicze víztartó stolnáját és mind a két fürdőt, összes melléképületeikkel együtt, Ullmann és Kaan bérlők építtették 1827-29-ben. A Csevicze és a hajkai telepítés a parádi határ délnyugati oldalában van, a Gyökeres hegy tövében. Nevét az ott található Cseviczének nevezett ásványos gyógyforrásoktól vette, melyeket részint italul, részint fürdőül is szoktak használni. A Csevicze és üveghuta közt fekvő dombon van az úgynevezett hajkai telepítvény. Ez 15 házból áll, melyek közül kettő uradalmi, tizenhármat pedig a benne lakók építtettek.
Az Üveg vagyis Újhuta. A Cseviczétől mintegy negyedórányira vagyon a most (1840) is folyamatban levő üveghuta. Az Óhuta. A parádi határ déli oldalában, a Somhegy alatt fekszik az Óhutának nevezett telep, mely nevét a régibb időben itt fönnállott üveghutától kölcsönözte. Áll e telepítvény 38 házból, melyekben 37 zsellér lakik. "Ezt az üveghutát állitotta föl itt először II. Rákóczi Ferencz fejedelem a szabadságharczok ideje alatt." A parádi timsós fürdőt és a kénes savanyuvizforrást - a nép nyelvén Cseviczét - először Fáy András ismertette a "Tudományos Gyűjtemény" 1819-iki évfolyamában "Parád leírása több tekintetből" czím alatt, melyben a timsós fürdőházról a többek között így ír: "A falutól kelet felé mintegy fertály mértföldnyire áll a timsós fürdőház, kies kilátással. Az egymásra tornyozott Mátra csúcsai kékes horizonu bérczek, s általuk a világ zajától különszakasztott nyájas völgyek, hímes rétek és ezek aljain ezerféle kígyódzás közt csergő Tarna patakja, a tisztes ókoru szenderítő várak omladékai, mint a milyenek Domoszlónál Oroszlányvár, Derecskénél Kanásvár, Parádnál Veresvár, Tatárszállás és Várhegy édes képeket nyújtanak a lágy képzelgésnek (Schwärmerei)". A kénes savanyúvíz-forrásról pedig ezeket olvassuk: "A timsós-fürdővel azon egy völgyben, a hol az Parád falujától fél órányira nyugat felé összekeskenyedik, buzognak az érczes források. A hely szép, de a kilátás megszorult, Tarna vizecske nyugati partján, tőle csak egy pár lépésnyire van a büdösköves forrás; ettől dél felé néhány lépésnyire egy domb aljában a vasas. A harmadik ezen túl fekvő völgyben esik, s ezelőtt két esztendővel két fürdőszoba épülvén mellette, fürdőnek használtatik. Ezen utolsó leggyengébb és a bőrt is a fürdés után kevéssé húzza össze. Mind a három forrás homokkőből kifaragott üregekben buzog ki ezen kőnem hasadékjai közül. Leginkább a büdösköves melyet nehéz szagáért neveznek így, használtatik mind vitelre, mind italra... Ezen víz fogyasztása, mindamellett is, hogy semmi nagyobb városban, mint Pest, Gyöngyös, Eger, nem árultatik, azon kis körhöz képest, melyben esmértetik, igen nagy. Csak az itt lévő mostani hutából 3500-4000 üvegek töltetnek meg ezen vízzel. Ezen kívül mennyi víz hordatik el hordókban s régi megtartott üvegekben! mennyi fogy el helyben, a midőn a vendégeken kívül a szomszéd palóczság is ezzel él! A főforrás, melyből az üvegek töltetni szoktak, t. i. a büdösköves, elég bő; kimeríttetvén, félóra alatt megtelik s egyszerre majd egy akónyit tart üregében; mindazáltal nagyobb merítéseknél gyakran várni kell megtelésére. Tavaszkor és hajnalban (az éjjeli állás után) legnagyobb ereje van. Fuvarja, akinek maga alkalmatossága van, csekélységbe kerül. Egy 20 butelliás keményfájú láda, helyes bespontolással, szurkolással és bepakolással, 1817-ben csak 12 forint 20 krra ment. Külön egy 241láda magában 4 frt, egy (2 itczés) butellia 18 kr spont. 3 kr., szurkolás 3 kr, pakolás egy butelliától 1 kr. Az itten leírt savanyúvízforrásoktól, tetejökkel felhőket verdeső agg bikkek kies árnyékaiban vezet az út az üveghutához, mely a forrásoktól nyugatra, csak egy pár lövésnyire, egymás nyiltabb völgyecskében, félkörben álló hegyek közt fekszik, s a factor és a hutások lakásaival együtt egy kis romantikus falut formál. Kár, hogy az út körül a képzelgők (Schwärmer) s minden csekélységben halhatatlanságot kurdászók a szép tetemes tölgyeket és bikkeket összefirkálták."
A debrő-parádi uradalom telivér és félvér ménese.
A debrő-parádi uradalom bonyhádi tehenei.
Graefl Jenő poroszlói magyar gulyájából.
A pusztahídvégi magtár belseje (építtette gróf Esterházy érsek).
A parádi fürdőben "a mult 1817-iki nyáron egy szoba egy napra volt 24 kr. v. cz., konyha egy napra annyi fával, a mennyi früstökhöz, ebédhez és vacsorához szükséges: 30 kr., a fürdés 24 kr. Savanyúvizet, jól bedugott két itczés üvegekben, a fürdőnél 6 kr-on mindig kaphatni." A parádi határ délkeleti oldalában a Kékes hegy alatt a helységtől mintegy órányira van az úgynevezett Hagymás, hol régen a timsóbánya - melyhez tartozó épületek jelenleg (1840) elhagyatott s romhoz inkább hasonló állapotok vannak - létezett vala s melynek kerületében jelenleg az úgynevezett Sándorréti major áll.
Bodony helység egészen a debrői uradalomhoz tartozik. Lakosai róm. kath. magyarok. Egy egész jobbágytelek 20 hold szántóföld és 10 embervágó rét. 66 egész urbariális sessiót foglal magában, melyeken 2 egész-, 4 másfél-, 29 egész-, 2 háromnegyed- és 51 félhelyes jobbágy és 86 házzal bíró zsellér van. - Lak puszta. Az egész a debrői uradalomhoz tartozik. Kiterjedése mintegy 1500 hold, nagyobb része erdő, kisebb része szántóföld, rét és legelő. Van egy Nagypallag nevű majorja. - Kürth puszta. Egészen a debrői uradalomhoz tartozik. Kevés szántóföldet és rétet kivéve, erdő, kiterjedése mintegy 1000 hold lehet. - Derecske helység. Lakosai róm. kath. magyarok. A helységnek csak a fele része tartozik a debrői uradalomhoz, mely a báró Podmaniczky, Ondrekovics és több recski successoroktól bírt másik felerésztől egészen el van különítve. Az uradalmi felerész áll 25 1/2 sessióból, melyeken 1 kétsessiós, 2 másfélsessiós, 4 egész, 2 háromfertály, 28 fél- és 4 egyfertály-helyes jobbágy s 18 házzal bíró zsellér van. - Balla helység. Lakosai róm. kath. magyarok. 3/4-ed része tartozik a debrői uradalomhoz, 1/4-ed része pedig gróf Andrássy Károlyé. Egy egész sessió állománya 26 hold szántóföld és 8 embervágó rét. Áll 20 egész sessióból, melyeken 6 egész és 28 félhelyes gazda és ezeken kívül 49 házzal bíró zsellér lakik. - Németmező puszta. Határa napkeletről Mindszent, délről Szuha, nyugatról Dorogháza, éjszakról Nemthi helységek határaival ütközik. Számos közbirtokos bírja, minden arány nélkül és önkényesen. A debrői uradalomhoz tartozó majorságos szántóföldek és rétek a következők: A szakaszparti tábla 20, nagy tábla 45, kis tábla 6 és kupak tábla 10, összesen 81 hold szántóföld. A kupak végében levő rét 6, a hosszúnyilás rét 12, Jakab pálya-rét 3, és a kerek rét 4, tehát összesen 25 kaszás rét. Ezt a részbirtokot gróf Grassalkovich Antal 1755-ben vette meg, egyéb birtokokkal együtt, báró Hunyady Jánostól.24 Tipászó puszta. Az egész a debrői uradalomhoz tartozik; nagyobb része erdő: 562 hold, kisebb része szántóföld és rét. - Szent-Domonkos helység, lakosai róm. kath. magyarok. Két és fél házhelyen kívül, az egész falu a debrői uradalomhoz tartozik. Egy egész jobbágytelek 26 hold szántóföld és 10 embervágó rét. Áll a falu 21 egész sessióból, melyeken 5 egész-, 2 háromnegyed-, 28 fél-, 2 negyedrészes jobbágy és 26 házzal bíró zsellér találtatik. Az uradalmi erdő kiterjedése 1762 28/44-ed hold. Ezt a helységet gróf Grassalkovich Antal 1755-ben vette meg, egyéb birtokokkal együtt báró Hunyady Jánostól.25 Nemthi helység Nógrád vármegyében. Lakosai róm. kath. magyarok. Az egész a debrői uradalomhoz tartozik. Egy egész jobbágytelek állománya 26 hold szántóföld és 6 embervágó rét. Van benne 27 telkes jobbágy és 27 házzal bíró zsellér. A báró Orczyak haszonbéres birtoklása alatt, ezelőtt mintegy 43 évekkel (1797 körül) úrbérileg rendbeszedetett és felosztatott a határ. A faluban 19 úrbéres és 13 1/2 szerződéses sessió van. Az egész helységet gróf Grassalkovich Antal 1755-ben vette meg, több más birtokkal együtt, báró Hunyady Jánostól, a ki azokat neki hálából adta el.26 A fent leírt debrői uradalom herczeg Grassalkovich Antalnak a család utolsó férfisarjadékának 1841 szept. 29-én történt halála után az ő sógorának fiára, Ghimesi és Gácsi gróf Forgách Jánosnak nejétől, gróf Grassalkovich Teréztől származott Antal fiának a fiára, ugyan Antalra szállott nagyanyai örökségképpen. Ez a gróf Forgách Antal 1847 június 27-én eladta a nagyanyjától 242reászállott debrői uradalmat gróf Károlyi Györgynek 1.565,000 pengő forintért.27
Az előadottakból világosan látható, hogy a Heves vármegyei debrői uradalom a gróf Károlyi család tulajdonába 1847-ben rendes vétel útján jutott és nem Károlyi Sándor, a szatmári pacificator politikai szolgálatainak megjutalmazása révén, királyi adományképpen, a mint azt a Rákóczi-kor történetírása idáig tévesen állította. E munka írója a fentebbiekben eredeti és hiteles adatok alapján bebízonyitotta a valódi tényállást is immár bízva reméli Thaly Kálmántól, a kiváló tudóstól, mint a Rákóczi-kor történetírójától, hogy a tárgyilagos igazságról tudomást vesz és bizonynyal jóhiszemű tévedését helyre fogja igazítani.
Gróf Károlyi György, az imént leírt debrői uradalom kiegészítésére és kikerekítésére többektől még a következő heves-vármegyei birtokokat vásárolta meg: Tarnócza pusztát Törökszentmiklósi és Zsadányi Almássy Emanueltől "az egész kiterjedésében" 65.000 pengő forintért, Pesten 1846 márczius 16-án.28 Galantai gróf Esterházy Mihálytól, mint az Esterházy család meghatalmazottjától. Tarnócza pusztai 143.300/1200 hold részbirtokot 7162 frt. 30 kr. pengő forinton. Pest, 1847. máj. 31.29 Hazugha Józseftől és nejétől Somody Máriától Tarnócza pusztabeli 115 1/2 hold részbirtokot 5000 pengő forinton. Zsadány 1850. jan. 3030. Kövesszarvi Gosztony Antaltól Tarnócza pusztabeli 115 hold részbirtokot 4000 pengő forintért. Eger, 1850 szept. 30.31 - Kövesszarvi Gosztony Borbálától, Nagy-Kolóni Subich Imre özvegyétől, Tarnócza pusztabeli 140 hold részbirtokot 4500 pengő forinton. Eger, 1852 január 13.32 - Vécs helységet és Felfalu pusztát gróf Batthyány Arthurné szül. gróf Apraxin Júliától, Vécs helységbeli és felfalusi, együtt 3250 holdat tevő birtokot a kastélylyal, minden egyéb tartományaival és teljes földesúri jogaival együtt 175.000 pengő frtért, Eger 1854 decz. 21. és 22.33 Verpelét mezővárost báró Brudern Antaltól verpeléti 3/16-od rész birtokát, mely áll 15 1/2 úrbéri telekből s tartozmányaiból, 55 úrbéres zsellérből és 8 taksásból, 360 916/1200-od hold szántóföldből, 53 963/1200-od hold rétből, 393 1094/1200-ad hold erdőből, a tót-nánai részbirtokával együtt, 90.000 ezüst fortért. Pest, 1842 jan. 29.34 - Néhai Hallerkeői gróf Haller Pál örökösei az őket a Török-Nyáry jogon illető javaikat és pedig Verpelét mezővárosban 6 egésztelkes jobbágyot, 18 házas zsellért, 1 3/12 rész curialis belső telket, 182 4/12 hold majorsági szántófölet, 29 4/12 hold majorsági rétet, 263 hold majorsági erdőt, 60 kapás dézsmaszőlőt; továbbá Sirok és Szajla helységbeli részbirtokukat eladják gróf Károlyi Györgynek 25.000 pengő forintért. Pest, 1846 aug. 26.35 - Báró Brudern Antal verpeléti részbirtokát a vármegyei 1840 június 2-án kelt összeírás így írja le: "Ezen mezőváros Heves vármegyében fekszik, földesurai az összeirató báró Brudern Antalon kívül, özv. gróf Sztáray Jánosné szül. báró Brudern Jozefa; gróf Esterházy János; báró Orczy Lőrincz; Péchy Amália; Németh Jánosné; Orosz Imre; Bernát András; úgy a Szepesy és Bárczy urak, kik többnyire az összeírató báróval együtt, Bedeghi gróf Nyáry örökösök, a kik közül az összeirató báró az egész mezővárosnak a gróf Haller lineán és a Révay jusson 3/16-od részét bírja. - Tóth-Nána helységet báró Brudern Antaltól Tót-Nána helységben 9/16-od részbirtokot 4 617/1200-ad hold belső fundust, mely 22 egész úrbéri telekből és 23 úrbéri zsellérből, továbbá 81 407/1200-ad hold szántóföldből, 36 342/1200-ad hold rétből, 1420 305/1200-ad hold erdőből és 120 kapás majorsági szőlőből áll, verpeléti részbirtokával együtt 90.000 pengő forintért. Pest, 1842 január 29.36 Gróf Haller Borbála: gróf Bethlen Józsefné; gróf Haller Czeczilia; gróf Esterházy Dénesné; gróf Haller Gábor és György a Török-Nyáry jogon őket megillető tót-nánai részbirtokukat: 3 egésztelekes jobbágyot, 4 zsellért, 60/100-ad rész belső telket, 3 51/100-ad rész hold rétet, 155 50/100-ad hold erdőt; továbbá a Sziklahegyen 4 darabba levő 1650 □-öl, az Öreghegyen 4 darabban lévő 1650 □-öl dézsmásszőlőt eladják gróf Károlyi Györgynek 3.600 pengő forinton. 1846 ápr. 7-én.37 Az 1840-iki összeírás Tót-Nána birtokosait is felsorolja: Birtokosai többek között és leginkább Bedeghi gróf Nyáry örökösök, kik közül az összeírató báró Brudern Antal a gróf Haller lineán és a Révay jusson az egész helységnek kilencztizenhatod részét bírja. A helység többi földesurai: Gróf Esterházy János, báró Orczy Lőrincz, özv. Taródy Bertalanné szül. Reviczky Mária, Gosztony Pál, Gosztony Antal, néhai özvegy Szármann Andrásné örökösei, Perlaky Károly, Ullmann László. - Kőkút és Nagybereki pusztákat báró Brudern Alajostól, Kőkút és a vele 243egybekapcsolt Nagybereki pusztáit, melyek együtt 2558 1067/1200-ad holdat foglalnak magukban, Sirok helységbeli, Rozsnoki pusztabeli és Szajla helységbeli birtokaival együtt 155.000 ezüst forintért. 1841 nov. 22-én.38 Gróf Haller Karolina férjezett Macskássy Lajosnétól kőkúti és nagybereki részbirtokukat: 48 6/12-ed hold rétet és 374 6/12-ed hold erdőt 9.000 forinton. Eger, 1845 szept. 26-án.39 Sirok helységet báró Brudern Alajostól Sirok helységbeli egész birtokát, mely áll 4 630/1200-ad hold belső fundusból, 133 662/1200-ad hold szántóföldből, 105 hold rétből, 2459 123/1200-ad hold erdőből, 14 úrbéri telekből és tartozmányaiból és 62 zsellérből, a vele határoz Rozsnoki pusztai részbirtokával és Szajla helységbeli birtokával, Kőkúti és Nagybereki pusztákkal együtt 155.000 pengő forintért. - 1841 nov. 22.40 - Néhai Hallerkeői gróf Haller Pál örökösei az őket Török-Nyáry jogon megillető javakból Heves vármegyében fekvő Sirok helységben 1 1/2 telkes jobbágyot, 3 házas zsellért, 18 4/12-ed hold majorsági szántófölet, 12 3/12-ed hold majorsági rétet és 296 hold erdőt verpeléti és szajlai részbirtokaival együtt eladják gróf Károlyi Györgynek 25.000 pengő (ezüst) forintért. Pest, 1846 aug. 26.41 - Rozsnok pusztát báró Brudern Alajostól a Sirokkal határos Rozsnoki részpusztáját, mely áll 100 hold szántóföldből, 62 hold rétből, 1080 hold erdőből, - Siroki, Szajlai és Kőkúti és Nagybereki részbirtokaival együtt 155.000 p. forinton. - 1841 nov. 22.42 - határában lévő egész részbirtokát: 15 hold szántóföldet, 27 1/2 hold rétet, 213 erdőt, 15 egész telket és 17 zsellért, - kőkuti és nagybereki pusztabeli, siroki és rozsnoki részbirtokaival együtt 155,000 p. forinton. - 1841 nov. 22.43 Néhai Hallerkei gróf Haller Pál örökösei az őket Török-Nyáry jogon megillető Szajla helységben 1 1/2 telkes jobbágyot, 2 zsellért, 2 hold majorsági szántóföldet, 4 hold majorsági rétet, 30 hold majorsági erdőt minden tartozmányaival együtt a verpeléti és siroki részbirtokkal együtt 25.000 pengő forintért eladták gróf Károlyi Györgynek - Pest, 1846 augusztus 26.44
A gróf Károlyi György által vásárolt és 27 alkotórészből álló debrői, vagy a mint jelenleg nevezik debrő-parádi uradalom került a vételár és minden egyéb költségek beleszámításával 1854 deczember 31-ig 1,817.592 frt. 30 kr. pengő pénzbe. Ezen összegben benne van a vécsi birtok vételára 175,000 frt. után fizetett százalék: 2.625 pengő forint is. Ebből az uradalomból gróf Károlyi György, valóságos belső titkos tanácsos és magy. kir. főudvarmester, elsőszülöttségi hitbizományt alapított, 1876 január 13-án kelt királyi jóváhagyással. 1877 november 9-én bekövetkezett halála után elsőszülött fia gróf Károlyi Gyula valóságos belső titkos tanácsos és az aranygyapjas-rend vitéze lett az uradalom tulajdonosa, illetőleg haszonélvezője, ki 1890 november 23-án elhalálozván, azóta elsőszülött fia, gróf Károlyi Mihály úr a debrő-parádi uradalomnak.
*
A gazdasági leírás.
Az uradalom gazdálkodási rendszere elsőrangúnak mondható. A szántóföldek hatos, egész tizes forgóig vannak mívelés alá beosztva. A magtermelés eladásra szintén elég tekintélyes és luczerna- és lóheremagot 100-100 és takarmányrépamagot 10 holdon termel. A czukorrépa 600, a dohány 150 hold. Állatállománya teljesen megfelelő és kiváló minőségű. A lóállomány összesen 221 drb, melyből tiszti kocsiló 37, igás 83, ménesbeli kancza 14, csikó 85 244és mén 2. Faj tekintetében képviselve van az angol teli- és félvér, muraközi és nonius. A szarvasmarha-állomány 1406 drb. Ebből 512 magyar fajú jármos ökör, 400 importált fejős tehén, simmenthali, bonyhádi tájfajta, váczvidéki vörös-fehértarka és borzderesek. A növendék-gulyabeliek száma 340, melyek a tehenészettel megegyező fajúak. Bika-állomány ugyanilyen 14 és hízó tehén 40, míg a magyar fajú hízó-ökrök száma 100. A tehenészet napi tejtermelése 2000 liter, melyet Budapesten a közp. tejcsarnokban értékesítenek. A juhtenyésztés itt még erős. A merino-nyáj (Electoral negretti) 9750, a hazai fésűsnyáj 5220 darabból áll s így a juhállomány 1497 drb, melyből merino kos 135 és hazai fésűskos 56 drb. A sertésállomány 1216 hazai fajta (mangalicza). Ebből anyakocza 200, tenyészkan 16 és malacz 1000 drb. Van méhészet is és pedig egyleti hármas kaptárban 24, egyes kaptárban 8, Göndöcs-féle kasban 4 törzs. A mézet a környékbeli szövetkezetekben étékesítik. A szőlőben a fő borszőlőfajok a kadarka és a rajnai rizling és a csemegefajok a piros és a fehér Chasselas és a Passatutti. Termeltetnek még különféle kerti vetemények 6 holdon, továbbá alma, körte, és szilva négy holdon. Ezekből az évi forgalom azonban csak kb. ezer koronára rúg. A kitünően felszerelt gazdaságnak öt darab tíz és egy nyolcz lóerejű gőzcséplőkészlete és három aratógépe van. A munkaerőt helyben és a környéken szerzi és a napszámárak férfiaknál egy koronától két koronáig, nőknél 80 fillértől 140 fillérig váltakoznak.
Erdészet.
A Parádi uradalom, mint a Parád-Debrői hitbizomány tartozéka, a Debrői uradalomhoz tartozó alföldi gazdaságokkal területileg összefügg s a Mátra hegylánczolat dél-keleti dombvidékén át, a főgerincz éjszaki, éjszakkeleti lejtőit foglalja magába.
Az erdőgazdaság csak ama területrészeket öleli fel, melyek mezőgazdaságilag tartamosan nem mívelhetők. A területek összefüggése, a domb- és előhegyvidéken egymásba olvadása, a Mátra gerinczén teljes elválása: mind gazdaságilag, mind tájképészetileg a legnagyobb változatosságot tárja a szemlélő elé. Míg a 150-200 m. tengerszín fölötti magasságú dombvidéket a dús fejlődésű csertölgy foglalja el, addig az 1020 m magasságú "Kékes" gerinczén már csak senyvedő bükkösök daczolnak a 6 hónapos telek sanyarúságával és a magas hegységi viharok pusztító rohamaival. A szőlőt, cserkoszorút termő dús televényes agyagtalajt, kőgörgetegekkel behintett silány talajrészletek váltják fel fokozatos átmenettel, az erdő zöldjéből trachyt- és thyolit-sziklák merednek az ég felé. A sziklatömbök között mállás következtében képződött silány rögbe kapaszkodik e magas régiók csenevész bükkje.
A Mátra-egyesület messzelátót emelt a "Kékes" legmagasabb pontján; ez egyben kiváló határpontja a parádi ú. n. "Vadaskertnek", melynek sodronykerítése, mint dél felőli birtokhatár, a főhegygerinczen vonul végig.
Az erdőgazdaságot törvényesen megszabott üzemtervek szerint kezelik és négy erdőgondnokságból áll, még pedig a parádi, bodonyi, siroki és kőkúti gondnokság egy-egy törvényes minősítésű, szakképzett erdőtiszt vezetése alatt. A parádi gondnokságot az erdőmester kezeli, ki az egész erdőhivatal felügyelő és intézkedő főtisztje. 1. A parádi gondnokság, az ú. n.: "Vadaskert" magában foglalja a Recsk, Domoszló, Markaz községek határában fekvő erdőrészeket és a parádi erdő zömét. 2. A bodonyi erdőgondnokság áll a parádi erdőbirtok egy részéből, a bodonyi, szuhai és felső-ballai erdőből. 3. A siroki erdőgondnokságot alkotja a siroki erdők egy része, a Recsk-Derecske-Mátraballa és Szajha határában lévő ú. n.: "laki erdő" és a Szentdomonkos község határában fekvő uradalmi erdő. 4. A kőkúti erdőgondnokság a siroki, verpeléti, debrői, vécsi és kisnánai erdőrészek összefoglalásából alakult ki.
Az erdőgondnokságok területe 3500-6600 k. h. között váltakozik. A védő kerületek vizsgázott erdővédek felügyelete alatt, a helyi viszonyok szerint, 600-1500 k. h. kiterjedésűek.
A gazdaság tárgyát alkotó fanemek a siroki és kőkúti erdészetekben túlnyomóan cser, a domonkosi és nánai erdőkben túlnyomóan bükk és kocsántalan tölgy. A parádi és bodonyi erdészetben a domináló fanem a bükk, melyhez váltakozó elegyarányban társul a kocsántalan tölgy és csertölgy. A nagykiterjedésű kopárok befásításával, a jövőben jelentékeny állabalkotó faneműnkké válik az ákácz, a Parád fürdőt övező dísz- és véderdőben a luczfenyő, itt és a siroki kopár fásításoknál a fekete és erdei fenyő.
245GRÓF KÁROLYI MIHÁLY ÖSSZES BIRTOKAINAK TERÜLETI KIMUTATÁSA

I. Heves megyében Debrő-parádi hitbizományi uradalom kiterjedése kataszteri birtokívek szerint | Mivelési ágak |  |  |  |
szántóföld | kert | rét | szőlő | legelő | erdő | nádas | földadó alá nem eső terület | Területe Összesen
h | öl | h | öl | h | öl | h | öl | h | öl | h | öl | h | öl | h | öl | h | öl
1 Kompolt község határában | 1151 | 1203 | 10 | 845 | 318 | 833 | - | - | 398 | 1519 | 5 | 649 | - | - | 108 | 985 | 1993 | 1234
2 Kál község határában | 2308 | 784 | 13 | 990 | 647 | 395 | - | - | 929 | 938 | 147 | 636 | - | - | 220 | 664 | 4266 | 817
3 Detk község határában | 849 | 1276 | 2 | 1567 | 28 | 295 | - | - | 124 | 1381 | 1 | 887 | - | - | 33 | 1224 | 1041 | 230
4 Tófalu község határában | 465 | 1250 | 1 | 1329 | - | - | - | - | 85 | 302 | 3 | 1507 | - | - | 23 | 1145 | 580 | 733
5 Aldebrő község határában | 1642 | 254 | 5 | 16 | 199 | 1464 | - | - | 242 | 1228 | 235 | 759 | - | - | 65 | 871 | 2390 | 1392
6 Feldebrő község határában | 946 | 1065 | - | - | 39 | 307 | - | - | 236 | 537 | 349 | 271 | - | - | 93 | 184 | 1664 | 764
7 Verpelét község határában | 274 | 538 | - | 235 | 51 | 1141 | - | - | 172 | 203 | 351 | 1182 | - | - | 15 | 778 | 865 | 877
8 Kisnána község határában | 80 | 1493 | 2 | 109 | - | 278 | - | - | 139 | 190 | 875 | 1307 | - | - | 5 | 527 | 1103 | 704
9 Vécs község határában | 1237 | 1093 | - | - | 120 | 798 | 2 | 87 | 585 | 883 | 677 | 635 | - | - | 50 | 705 | 2673 | 1001
10 Sirok község határában | 599 | 56 | 13 | 853 | 347 | 1588 | - | - | 190 | 644 | 4595 | 234 | - | - | 73 | 801 | 5819 | 976
11 Szajla község határában | 35 | 1492 | - | - | 49 | 189 | - | - | 93 | 366 | - | - | - | - | 5 | 1509 | 184 | 356
12 Mátraballa község határában | 241 | 1540 | - | 616 | 4 | 7 | - | - | 151 | 19 | 916 | 35 | - | - | 39 | 125 | 1352 | 742
13 Recsk község határában | 611 | 954 | 4 | 1433 | 171 | 772 | - | - | 146 | 1571 | 1508 | 907 | - | - | 51 | 94 | 2494 | 931
14 Mátraderecske község határában | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 34 | 1010 | - | - | - | 1163 | 35 | 573
15 Parád község határában | 153 | 903 | 55 | 1111 | 157 | 1290 | - | - | 248 | 629 | 4556 | 1426 | - | - | 74 | 1372 | 5247 | 331
16 Bodony község határában | 135 | 626 | - | 306 | 45 | 522 | - | - | 113 | 1560 | 2785 | 285 | - | - | 20 | 125 | 3100 | 224
17 Domoszló község határában | - | - | - | 1102 | 29 | 1447 | - | - | 28 | 1328 | 812 | 174 | - | - | - | 340 | 871 | 1191
18 Markaz község határában | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 336 | 1451 | - | - | 1 | 1302 | 338 | 1153
19 Szuha község határában | 68 | 731 | - | - | 4 | 938 | - | - | - | 176 | 4 | 473 | - | - | - | 157 | 77 | 875
20 Szentdomokos község határában | 178 | 973 | 4 | 495 | 21 | 795 | - | - | 161 | 792 | 1233 | 1194 | - | - | 31 | 340 | 1630 | 1359
I. Heves megyében összesen | 10982 | 231 | 115 | 1407 | 2237 | 259 | 2 | 87 | 4048 | 1466 | 19431 | 622 | - | - | 915 | 11 | 37732 | 463
II. Nógrád megyében összesen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 942 | 1068
III. Békés megyében összesen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2858 | 303
IV. Szatmár megyében összesen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 3279 | 426
Összesen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 44812 | 660

246Alárendelt fanemekként szerepelnek a gyertyán, nyír, éger és nyárfa. A régi rendszertelen gazdálkodás következtében kiritkult vágásokban és hiányosan felújult területeken, mint irtandó gyomfa, elterjedt a rezgő és ezüst nyár, a rekettye-fűz, nyirfa és boróka.
Az erdőhasználat főleg tűzifa-termelésre irányul. A cseres sarjerdők e czélból 50, a bükkös erdők vetővágatok alkalmazásával középerdő üzemben 80 éves fordulóban kezeltetnek. Újabban nagy gondot fordítanak a mindinkább gyérülő tölgy visszatelepítésére. A vágások pótlása a sarjak kellő kímélése mellett makkvetéssel és csemete ültetéssel történik.
Az évi vágások eredménye, mint tűzifa, kisebb méretű tölgy-épületfa, kerékgyártó és ipar szerszámfa, némely faragott készítmények (falapát, targoncza, ökörjárom stb.) és évente égetett faszén a felső erdészetekben túlnyomó részben az uradalmi üveggyár és a mezőgazdaságok szükségleteinek fedezésére fordíttatnak. A fölöslegek a parádi vasúti állomásnál emelt faraktár közvetítésével kerülnek értékesítés alá. Az alsó (siroki és kőkúti) erdészetek fatermése helyben kerül eladásra. A keresleti viszonyok megfelelők, a mátraalji alföldi lakosság nagy részben innen szerzi be és szállítja saját igájával tüzelőszükségleteit.
Az erdei termékeket általában tengelyen szállítják fogyasztási helyeikre, illetőleg a mátravidéki vasút mentén emelt rakodókba. A terep szaggatottsága, az egyes völgyek csekély kiterjedése, pénzügyi szempontból lehetetlenné tesz mindennemű mesterséges közelítési, szállítási berendezkedést s ugyancsak a leküzdhetetlen terepakadályokon és sajátos birtokviszonyokon múlik a különben régi szándékolt iparvasút elkészítése.
A munkásviszonyok eddigelé megfelelők, habár a nagymérvű amerikai kivándorlás által a régi favágók száma mindinkább apad. A szocziális mozgalmakkal kapcsolatban az igényesség nőttön-nő, a munkabérek 6 év óta 100%-kal emelkedtek s a munkás-fegyelem is jelentékenyen meglazult; mindamellett az uradalom eddig még nem alkalmazott represszáliákat.
Vadászat.
A vadászati viszonyok sokoldalúsága nyomon követi a fennebb vázolt terep- és növényzeti dús változatosságot. Az alföldi nyúl, fogoly- és vadrucza-vadászattól a hegységi erdőrengeteg hatalmas gímszarvasáig és az áthatolhatlan bozótok vadkanáig, itt minden képviselve van.
A mezőgazdasággal kapcsolatos részekben mindenütt előfordul s részben gondozás alatt áll a nyúl és a fogoly. Az előhegyekben hozzájuk társul a császármadár és őz. A gímszarvas és vaddisznó az uradalomnak e területein inkább csak váltó vadként fordul meg. Az előbbi a kisebb erdőterületeken nem talál elegendő nyugalmat, az utóbbit, mert kártékony: irtják. A felső erdészetekben azonban főleg a nagy vadak legnemesebbike kiváló gondozás tárgya. A vadászatilag teljesen kipusztult mátrai pagonyokba néhai gróf Károlyi Gyula telepítette az első rőt vadállományt, a múlt század 70-es éveiben. Hogy nagy áldozatokkal szerzett kedvencz vadját a vadorzóktól megóvja, bekeríttette a parádi erdészet mintegy 4000 k. holdnyi területét sodronykerítéssel, s innen származik a "Vadaskert" elnevezés. Ugyanakkor a tulajdonos gróf kebelbarátja, gróf Wenckheim Rudolf, a bodonyi erdészet szabad pagonyaiban telepítette meg a fővadat, mely évek múltán elterjedt és meghonosodott az egész Mátra vidékén. A vadászat könnyebb gyakorlása czéljából épült a Galya kies pontján ma is meglévő kényelmes vadászlak: a "Rudolftanya". A vadaskerti Saskő és Rózsásbércz tövében épült a "Rózsaszállás" nevű vadásztanya. E két kastélyszerű vadásztanyán kívül, több cserkészkunyhó nyújt éjjeli szállást és oltalmat.
A vadász-faunához tartozik az említetteken kívül az őz. A nyirfajd megtelepítése nem sikerült. A ragadozók közül gyakori a kis és nagy menyét, a görény, nyuszt, nyest, róka, vadmacska, borz. Farkas a 70-es években mutatkozott utoljára a bodonyi pagonyban. Szentdomonkoson 1902-ben, Sirokban 1904-ben jelentkezett átváltó vadként: a medve.
A ragadozó madarak világát képviseli a karvaly, héja, ölyű, kisebb sólyomfajok; szívesen megfordul itt a vándor-sólyom és ismételten került terítékre a kőszáli sas. Szalonkának kedves átvonuló helye, sőt költésre is marad e pagonyok nyugalmas csalitjaiban. A fővadat és sörtevadat télen át e czélra berendezett etetőknél szálas takarmány- és abrakfélével etetik, a sózókat pedig folyton karban tartják. A vadkárokat felbecslés szerint térítik meg.
247Az erdei mellékhasználatok között említésre méltó a kőkúti gőzzúzóval berendezett kavicsbánya és a siroki homokkőbánya, mely felépítményekre értékes faragott kőanyagot szolgáltat.
Bányászati szempontból e hegyvidék jelentéktelen. Kőszénkibúvások itt-ott mutatkoznak, de a telepek csak pilleszerűek és fejtésre nem érdemesek.
A parádi és bodonyi vízimalom, mint régmúlt idők maradványa, még fennáll, de munka-teljesítménye a bizonytalan vízi erő következtében csekély.
Parád fürdő leirását és ismertetését más helyen találja az olvasó.
SZŐLŐGAZDASÁG ÉS GYÜMÖLCSTERMELÉS
Történeti visszapillantás.
Történelmi forrásaink az évszázadot, melyben Heves vármegyében az első szőlőtelepítések keletkeztek, nem jelölik meg; de az Árpád házbeli királyok uralkodása alatt a szerémségi bor mellett már az egri, szegszárdi és budai borok is híresek voltak.
A Heves vármegyét illetőleg fenmaradt első urbáriumban, az 1551-ik éviben a borszolgálmány már nagyobb mértékben szerepel. 1546-ban Egerben a vár alatt volt egy "Olasz-utcza", melyben olaszok laktak, kik tán századok óta foglalkoztak szőlőtermeléssel is. Heves vármegye szőlőgazdasága, nem tekintve a tatárjárás és török uralom alatti visszaesést, lassan bár, de fokozatosan emelkedett; fénykorát azonban a filloxera föllépte előtt, a múlt század hatvanas éveiben érte el. A filloxera e vármegyében 1885-ben, Egerben 1888-ban lépett föl és csakhamar 50 község határát pusztította el.
Fölújítás.
A szőlők felújítása 1891-ben vette kezdetét. A m. kir. földmívelésügyi minisztérium nemcsak telepítési anyagot (vadvesszőt és oltványt) bocsájtott olcsón, gyakran kedvezményes áron, sokszor ingyen a szőlőbirtokosok rendelkezésére, de szakértőket is; nevezetesen: előbb Ferk Miklós, utóbb Egey Szilárd és Kiss Ernő ker. szől. és bor. felügyelőket.
Samassa József dr. bíboros-érsek is kivette részét a rekonstrukczió előmozdításában. Hat éven át évenként 30-40,000 oltványt adományozott az egri kisebb szőlőbirtokosoknak és azonkívül nagymennyiségű karót is.
A szőlő-felújítások zöme azonban az 1897 és 1898-ik évekre esik, mikor a kincstár közreműködésével az 1896:V. t.-czikk alapján agrár-kölcsönöket engedélyeztek a filloxerától elpusztított hegyi szőlőterületek új beültetésére. Ez oly lendületet adott a telepítéseknek, hogy a vármegyében rövid idő alatt kb. 450 agrár-kölcsönös szőlőbirtokosnak 1000 kat. holdra két millió koronát folyósítottak.
Szőlők fekvése.
A hegyiszőlők túlnyomóan a Mátra- és Bükk hegylánczolatok lejtőin terülnek el és pedig: az "Egri borvidék" a vármegye éjszakkeleti részén, a Bükk hegységen; a "Gyöngyös-Visontai borvidék" a vármegye éjszaknyugati részén, "Mátra" hegység lejtőin. A vármegye déli, délnyugati és délkeleti részein nagy kiterjedésű homoki és szántóföldi szőlők vannak. E síkfekvésű szőlők előnyös viszonyaikkal a hegyi szőlők fenntartását megnehezítik.
Az egri borvidék magába foglalja Eger városát, az egri járást, valamint Borsod vármegyéből Andornak, Ostoros, Kis-Tálya, Noszvaj, Novaj és Szomolya községek határait. A gyöngyös-visontai borvidék a gyöngyösi járás, Gyöngyös város, a hatvani járás és a pétervásári járás szőleit. Mindkét borvidéken vannak sík, szántóföldi és homoki szőlők, a melyek sík fekvésük következtében e borvidékek kerületéből kiesnek, kerti borokat termelnek s így kerti szőlők.
A "Mátra" hegység kőzete a trachit és annak különféle módosulatai; a "Bükk" hegységé a kristályos pala, jura-mészkő és a trachit-módosulatok; helyenként "lösz" is található.
A hevesi és tiszafüredi járás az ú. n. "alföldi borvidék"-hez tartozik. E két járásban nagymennyiségű kerti bort termelnek, futóhomok, barna és fekete homok, vörösvasas agyag, és különféle vályogtalajokon. Legtermékenyebb talajok a gyöngyös-visontai borvidéken vannak. Egerben már sokkal változatosabb a talaj szerkezete; általában kötöttebb, nehezebben mívelhető és itt-ott soványabb; de a legsoványabb talajokat mégis Apcz vidékén találjuk, hol sok az ú. n. kőporos és köves talaj is. A hegyek fő talajfélesége szerencsére a trachit málladékából 248képződött termékeny nyirok, a melyben szórványosan még el nem mállott szemcséket és kisebb-nagyobb kőzetdarabkákat lelhetünk.
Szőlőterület.
A vármegye szőlőterülete - az 1906-ik évi hivatalos statisztikai adatok szerint - 7947 hektár, vagyis 13,904 k. hold, az újabban telepített szőlőterületekkel együtt azonban kb. 15-16 ezer k. hold, melyben a hegyi és szántóföldi szőlők kb. egyenlő mennyiségűek.
Szőlőmívelés.
A szőlőmívelés meglehetős magas fokon áll és ebben a vezetőszerep az ügyes gyöngyösi népé. A munka rendesen márczius második, vagy április első felében, a talaj megszikkadása után, a nyitással kezdődik, és a metszést a hiányzó tőkék pótlása követi; néhol a metszés előtt pótolnak.
Egyes szőlősgazdák őszszel is metszetnek, ámde az őszi metszés ez ideig nem tudott nagyobb teret hódítani. Tapasztalás szerint e vidéken az április első felében való metszés sikerül legjobban, mert az adja a legjobb termést. A metszést és pótlást a karók megigazítása és pótlása követi. Ezután tavaszon és nyáron át háromszor kapálják, ötször-hatszor kötözik, egyszer-kétszer permetezik a szőlőket. A kisebb szőlőbirtokosok még nem permeteznek eleget.
A szőlő zöld munkájára, az ú. n. válogatásra (gyomlálásra) ez idő szerint e vármegyében még kevés gondot fordítanak; csakis a nagyobb és jobban kezelt szőlőkben végzik e fontos munkát; helylyel-közzel már a kisgazdák is kezdenek válogatni. A szőlők újra telepítésével, a metszést illetve, a régi kopaszfej-míveléssel ma már úgyszólván teljesen fölhagytak; most a csapos, hosszú és rövid váltócsapos és egyes, magasabban termő szőlőfajtáknál a szálvesszős mívelés van elfogadva és elterjedve, mellőzve az idősebb részek (bak és szarvak) nevelését; mert a szőlősgazdák azt tapasztalták, hogy az ilyen idősebb képződményekkel ellátott tőkék idő előtt fölmagasodnak (fölugranak), tavaszszal rosszul fakadnak és ez a fölugrás néha oly méreteket ölt, hogy a tőkéket a körülöttük fekvő földdel befödni majdnem lehetetlen, úgy hogy azok szigorúbb telekben ki is fagyhatnak; azonkívül sok tőkefej egyoldalúvá is válik. Most minden erősebb termőtőkén 2-4, rövidebb-hosszabb, 2-5 rügyes termőcsapot és 2-3 egyrügyes biztosító (ugar) csapot hagynak.
A szálvesszős mívelésnél 2-3 ugar és 1-2 szálvessző szerepel. A kitermett csapokat a legtöbb gazda tavasszal tőben levéteti és az ugarcsapokon termésre s a tőke fejéből előtört hajtásokon ugarra metszett, - sokan ellenben, ha a kitermett csap jól fakadt és az "alsó" 1-2 rügyéből erőteljes, érett vesszőt hozott, ez alsó hajtásokra (2 éves), vagyis csercsapra metszenek termőre és a tavalyi ugar-hajtásokat részben termőre, részben a fejből előtört hajtásokkal együtt szükség szerint a kellő helyen ugarra metszetik, - óvakodván a tőke felugrásától.
Pótlásra a hegyi szőlőbirtokosok gyökeres vadvesszőt, vagy gyökeres oltványt használnak; sima vadvesszőt, vagy sima oltványt csakis a kisgazdák ültetnek el. Sok szőlőbirtokos zöld oltást (ék, vagy egyszerű párosítás) döntéssel, avagy fásra-fás angolnyelves párosítást döntéssel használ. A homoki szőlőkben bújtással és döntéssel pótolnak; a sík szántóföldi oltványszőlőkben épúgy, mint a hegyekben.
Az utóbbi (5-6) zordonabb természetű években a zöld oltások nyáron át nem értek be kellően, úgy hogy az ilyen éretlenül ledöntött kis tőkék 1-2 év alatt jobbára elpusztultak; e miatt a termelők a megbízhatlan zöld oltásokkal fölhagytak és a fásra-fás oltás döntési művelet mindegyre nagyobb tért foglal.
Sok kisgazda a pótlásra, sajnos, még ma sem fordít kellő figyelmet; ez okozza azt, hogy a szőlők hiányosak, egyenetlenek és olyanok, mintha pusztulnának.
Az elemi csapások közül legtöbb kárt tesz a jég; különösen Eger határának szőleiben. Az utolsó 8 évben Eger szőleinek egyes hegyeit már négy-öt éven át verte el 30-60% kárt okozó jégeső; némely évben kétszer-háromszor is egymásután, úgy hogy 95-100%-os károk is voltak.
Lényeges károkat okozott mostanában a téli fagy is, különösen a födetlenül maradt szőlőkben, valamint a késő tavaszi és korai őszi fagy, főképen az alacsony vagy rosszabb fekvésű (keleti-nyugati) szőlők termésében. Legnagyobb kárt azonban a sík fekvésű szőlők és oltványiskolák szenvedtek. A szőlők felújítása óta legnagyobb fagykárt okozott az 1908. évi korai őszi fagy a termésben, a fiatal pótlásokban és az oltványiskolákban. Az 1909-iki késő tavaszi fagy a termésben és a zöldoltásokban tett kárt, de utána a termőtőkék a rendkívül kedvező időjárás következtében buján és közepes termésre fakadtak.
A rothadás a szőlők fölújítása óta csak 1902-ben pusztított. A virágzás 1906-ban volt kifogásolható.
Gróf Sztáray Tasziló sziklába vájt tanyája.
Az érseki uradalom Albert-majorja.
Az egri m. kir. vinczellériskola.
A Pajzs-féle uradalom Anna-telepi borháza.
251A peronoszpora viticola többnyire június végén és július elején szokott föllépni; de leginkább a síkföldi szőlőkben pusztít, a hol sehogy, vagy csak lazán védekeznek. Legelterjedtebb permetező anyag a rézgálicz, az Aschenbrandt-féle bordói por, az azurin és újabban Schloesing bordói pora. A legnagyobb peronoszpora-kár 1909 július havában történt, néhol 60-80%-ig.
Lisztharmat a száraz évek augusztus havában, szórványosan szokott föllépni, de tetemes károkat csak elvétve okoz.
A rovarok közül a firkáló-bogár, az eszelény és mezei tücsök tesznek kárt; a két első ellen szedetéssel, az utóbbi ellen korai kapálással védekeznek.
Mívelési költség.
A mívelési költség tán sehol az országban nem magasabb, mint pl. Gyöngyösön, mert ott már a nyitás is többnyire 4-5 kor. napszámmal kezdődik és 3-6 kor. között váltakozik, sőt zöldoltás vagy mohás oltvány készítésekor a 6 koronához még szalonna és bor, vagy pálinka járul. Gyöngyös vidékén 2-4 kor. között, Eger és vidékén 2-5 kor. között, Apcz vidékén 1 kor. 50 fill. - 3 kor. között; a síkföldi szőlővidékeken 1 kor. 50 fill. és 4 kor. között ingadozik a férfinapszám egész éven át. A női napszám vidék és időszak szerint 80 fill.-től 3 kor.-ig.
A munkás-osztály értelmiség és ügyesség tekintetében magas fokon áll, főkép Gyöngyösön és Egerben. A gyöngyösi munkásnép tán legjobb az országban. Jó és erőteljes munkás az egri is. A falusi munkásnép is, kellő felügyelet mellett, mindenre alkalmas. Legjobb női napszámosok Egerben vannak.
Ha e magas napszámok mellé a permetező és kötöző anyag árát, a trágyázást, tőke és karó pótlását, adót, a vinczellér és pásztor bérét is hozzá számítjuk, akkor tán az ország egy vármegyéjében sem oly magas a szőlőtermelés költsége, mint Heves vármegyében, hol k. holdanként az évi költség, szénkénegezett és oltvány-szőlőkben 250-350 kor. között; a hazai fajokkal beültetett szőlőkben 200-250 kor. között váltakozik.
Szüret.
A szüret ideje október hó eleje. Egyes szőlőbirtokosok azonban, kik nemcsak a mennyiségre, hanem a minőségre is törekszenek, csak október hó dereka táján kezdik meg a szüretelést, úgy hogy nagyobb szőlőkben gyakran még novemberben is szüretelnek. A síkvidéki és a kisebb hegyi szőlősgazdák többnyire szeptember második felében már leszüretelnek.
A szüret lefolyása fehér borok készítésénél a következő: kenyerezés (reggeli) után a szedők késsel, néhol ollóval 8-10 literes fa- vagy bádogvödrökbe megkezdik a szőlő szedését, (helyenként a hibás, rothadt vagy éretlen fürtöket külön szedetik) a vödrökből férfi-napszámosok 15-20 literes faputtonyokban viszik a szőlőt a szüretelési helyre. A szőlőzúzó-malmok, prések, taposó-kádak a présházban vagy a szabadban vannak fölállítva. A szőlő a puttonyból rendesen a malomba, (innét néhol a taposókádba), a malomból többnyire a présbe kerül. Kisgazdák, kiknek malmuk nincs, préselés előtt egyszerűen kitapossák a szőlő levét. Jobb és finomabb borra törekvő szőlőbirtokosok nem malmoztatnak, de tapostatják, - esetleg taposás előtt válogató asztalon kiválogattatják, sőt bogyózó rostán vagy léczrácson le is szemelik a fürtöket; azután faprésekben kipréselik, úgy, hogy mustjuk vas-anyaggal egyáltalában nem érintkezik. Rendesen kétszer szokták kipréselni a törkölyt; de a kisgazdák, a kik törköly-bort (csigerelőre) készítenek, egyszer préselnek. Néhány nagyobb szőlőbirtokos azonban háromszor is préseltet; természetesen ez a must kevésbé édes, hanem fanyar és kocsány-ízű. A présekből és a malom alatti kádból leszűrt must a hordókba kerül. Sok helyen a malom alól leszűrt szín-mustot kádakban keverik össze a préseléssel; másutt ellenben az édesebb és jobb minőségű szín-mustot külön szűrik le hordókba. A nagyobb szőlőbirtokosok többnyire 2-5 hl. félfenekű hordókban hazahordatják borházaikba termésüket feldolgozásra.
Eger és Visonta jobb fekvésű szőleiben kedvező évjáratkor, október végére a Kadarka többé-kevésbé meg is aszik; ilyenkor néhány szőlősgazda vörös aszúbort is készít, még pedig úgy, hogy az aszús fürtöket külön szedeti és deszkatáblákon vagy válogató asztalon az aszús bogyókat kiszemelteti, s azután tavalyi vagy idei kierjedt vörös borral leöntvén, kitapostatja, és kisebb kádba vagy fenékre állított nyitott hordóba szűreti; az aszús mustot, erjedés alatt naponta többször fölkeverik és befedik, erjedés után az aszúbort hordóba szűrik és az első évben egyszer-kétszer, utóbb két évben egyszer lefejtik.
Vörös bor.
A vörösbort nyilt kádakban erjesztik ki, úgy hogy azokban a lemalmozott szőlőczefrét 8-14 napig hagyják erjedni és a feldagadt czefrét 2-3 óránként 252alámerítik, (csömöszölik). Sok gazda nem engedi a czefrét (kalapot) lecsömöszölni, hanem 2-3 óránként saját levével bőven meglocsoltatja.
A birtokosok azt tartják, hogy nyilt erjesztéssel finomabb ízű bort nyernek, mintha zárt hordókban, erjesztő akonával ellátva, vagy kettős fenekű kádakban, zártan történik az erjesztés. Vörösbort jobbára Kadarkából, néhol Nagy-burgundiból készítenek; szórványosan a szín sötétítésére több-kevesebb Oportót, alicanthe-bouschettet, Petit-Bouschettet, Marzeminót, sőt Othellót is kevernek közéje. Leginkább azonban Kadarkából készül a vörösbor, úgy hogy október dereka táján a jól beérett, de meg nem aszott fürtöket leszedik; a rothadt, sértett, éretlen fürtök és bogyók kiválogatása után kitapossák vagy lemalmozzák és nyilt kádakban kierjesztik.
Miután a Kadarka, kevesebb festő anyagával, egyike a halványabb vörös bort adóknak, sokan ezen úgy segítenek, hogy a must 1/3 vagy 1/4 részét lemerik, vagy olyan törkölyt adnak hozzá, a melyből siller-bor készült. Vörösborok készítésénél a lebogyózás itt nincs elterjedve, mert a főfaj, a Kadarka, aránylag kevés csersavat tartalmaz, (jellegük az egri és visontai vörösboroknak, hogy nem túlfanyarok) és ha a kocsányt eltávolítjuk, a bornak esetleg az okvetetlenül szükséges fanyarsága se lesz meg. Ha leszemelik a szőlőt, tényleg finomabb bort kapnak; de hogy kellő fanyar íze legyen, a mustból sokat, majdnem felét le kell merni, miáltal kevesebb vörösbort nyernek.
Az egri és visontai vörösborok országszerte kedveltek, sőt az ú. n. "egri bikavér" külföldön is ismeretes és egyre terjed.
Termés-mennyiség.
A termés mennyisége k. holdanként fölötte változó. Legnagyobb a tíz évi átlagos termés a síkföldi (elsőrendű búza- és lóhere-földeken is vannak szőlőik) fekete vályogtalajokon, melyek oltványokkal és részben hazai (szénkénegzés nélkül) fajokkal vannak betelepítve; e szőlők 40 hl. átlagot is elérnek. A homoki szőlők átlaga 15-25 hektoliter. A hegyiszőlők termés-mennyiségében első helyen Gyöngyös áll, a hol 25-36 hl. átlagok vannak. Visontán az átlag 20-30; Egerben 15-25 hl. és Apcz vidékén 10-20 hl.
Az 1906-iki hivatalos statisztikai adatok szerint Heves vármegye termése 13.904 kat. holdon 102,981 hl. bor és 18,357 q. eladott csemegeszőlő volt. Ma azonban a vármegye kb. 16.000 k. hold területű szőleiben 200-250.000 hl. bor közepes esztendő mellett feltétlenül megterem és eladnak 25-30.000 q. csemegeszőlőt. A házi fogyasztás is több ezer métermázsa. 1907-ben 15.259 kat. holdon 231.000 q. termett. Legrosszabb helyzetben vannak azok a szőlőtermelők, kiknek szőlei magas fekvés és kiváló fajok telepítése miatt, minőség termelésére vannak hivatva és berendezve, mert a mai borüzletben a kereslet csak a könnyű, olcsó asztali tömegborok iránt élénk, de a finom, zamatos borokat nem fizetik meg, úgy hogy az ilyen borokat termelő gazdák sokkal kisebb (gyakran az évi átlag fele) termésüket néhány fillérrel és csak nehezen tudják a rendes áron felül értékesíteni.
A termés értéke.
Érték tekintetében a szántóföldi és homoki szőlők termése általában néhány fillérrel alacsonyabb áron szokott elkelni, mint a hegyi szőlőké; de azért gyakran előfordul, hogy a kedvező helyi és forgalmi viszonyok révén olcsó tömegboraikat majdnem oly árban értékesítik, mint a hegyi szőlők termését.
Szüretkor, nem tekintve az 1908-iki 5-15 fillérrel alacsonyabb árakat, a kerti és homoki mustokért rendesen 20-30 fillért fizetnek literenként, ugyanekkor a hegyi mustokért 25-35 fillért. A korán szüretelő kisgazdák 4-8 fillérrel kevesebbet kapnak. Kiforrás után az újbor többnyire 2-6 fillérrel, a lefejtett borok pedig 5-10 fillérrel magasabb áron kelnek el. Az idősebb, három-négy éves, palaczkképes fehérborok ára Egerben és Visontán 70 fill.-1 kor., palaczkképes vörösborért 80 fill.-2 kor., Egri 1886 és 1888-iki vörösbor 2 kor. 50 fill.-3 kor. Aszú vörösbor ára lit. 3-5 kor.
A szőlők felújítása óta a hegyeken az 1902 és 1908-iki évben volt nagy termés. Finom minőségű bor az 1901, 1903 és 1906-ik évjáraté. A vármegye bor- és csemege-szőlő termésének értékét, középtermés mellett, hat-hét millió koronára tehetjük. A törköly ára ládánként (50-80 kg.) 1-2 kor., mázsánként 3-4 kor. A borseprő ára hl.-ként 5-10 kor.
Nevesebb hevesi borok.
Első helyen áll az egri vörösbor, az ú. n. "bikavér", mely már századok óta híres. De a filloxera pusztítása után bekövetkezett nagyfokú borhamisítások, főkép a színes borok iránt, a bizalmat megrendítették. Ámde a borhamisítók erélyes üldözésével a helyzet tetemesen javult; ezt abból tapasztaljuk, hogy a 253vörös borok iránt az érdeklődés évről-évre fokozódik, mert a termelők folyton nagyobb mennyiségű vörösbort szállítanak el a bel- és külföldre. E bor granátpiros, nem savanyú, testes és mégis lágy, tüzes, erős, de nem túlszeszes, egyöntetű kellemesen fanyar, igen finom zamattal és sajátságos, vaniliára emlékeztető illattal. (A magvakban van vanilin.) Az egri vörösbor bátran nevezhető a magyar vörösborok királyának; de versenyez vele a visontai is.
Egyik speczialitása Heves vármegyének az országszerte rohamosan tért foglaló "siller" bora; tipikus e tekintetben az egri "Kadarka-siller", melyet szép színe, kedves zamata, teste és ereje, rendkívül kellemes és közkedvelt itallá tesz. Megjegyzendő, hogy e siller bor még fiatal korában is megtörés nélkül szállítható.
Eger és Visonta magasabb fekvésű szőleiben, jobb évjáratkor, nehéz, testes, zamatos, fehér pecsenyebor is terem, melyért a termelők 4-5 éves korban 1-2 koronát is kapnak literenként. Ma azonban a szőlősgazdák előtt a tömeges fehér asztali borok termelése a főczél, mert ezek gyorsan és könnyebben értékesíthetők. Az egri fehér asztali-bor erősebb és testesebb is a vármegye egyéb asztali borainál; e miatt utóbb válik fogyasztásra alkalmassá és ára is magasabb.
Legnagyobb mennyiségű fehér asztali bort Gyöngyös-Visonta termel; e bort kellemes, sima íze teszi kedveltté. Igen finom és tüzes fehér bor terem Apczon és vidékén, de ma még érdeme szerint nem részesül kellő méltánylásban. A mi a homoki és szántóföldi szőlők termését illeti, - miután ezekben a tömegtermelés a főczél, - ezeket könnyű asztali "tömeg-boroknak" minősíthetjük, mert szeszben, zamatban és testességben messze állanak a hegyi boroktól.
Borpiacz.
A hegyiborok piacza a Felvidék, Ausztria és Galiczia; vörösborra részben Németország is. A homoki és szántóföldi boroké Budapest, Bécs és Szepesség.
Pinczekezelés.
A vármegye pinczéi többnyire kőbe vágottak, de vannak rakott pinczék is. A pinczék elég jók, és átlagos hőmérsékletük 8-12 °C. között ingadozik.
A szőlők felújítása óta megyeszerte örvendetes javulás észlelhető, különösen a nagyobb szőlőbirtokosoknál, hol a pinczekezelés első és főkellékére, a tisztaságra, majdnem mindenütt kellő figyelmet fordítanak. Helylyel-közzel Egerben és Gyöngyösön valóban mintaszerűen kezelt pinczéket találhatunk; pl. Egerben Grőber Jenő szőlőbirtokosnál, a m. kir. állami vinczellér-iskolánál; Gyöngyösön: a Gyöngyös-Visontai Bortermelők Szövetkezeténél; Visontán: a "Visontai szőlőtelep-részvénytársaságnál" stb; Egerben és Gyöngyösön még a régi világból való, több ezer hektoliter borra alkalmas sok pincze van. Kis szőlősgazdáink azonban még ma is úgy kezelik boraikat, mint századokkal ezelőtt, kivéve a rendkívül ügyes és élelmes gyöngyösi köznép, a mely boraira is nagy gondot fordít. Ez meg is látszik pinczéjén és nagy borforgalmán. Voltak évek a közelmúltban a mikor Gyöngyös pinczéiből 100,000 hl.-nél sokkal több bort szállítottak el.
Értékesítő intézmények.
Heves vármegyében majdnem minden városban és községben van "Fogyasztási Szövetkezet", hol a vármegye borait mérik.
Külön kell megemlékeznünk a Gyöngyös-Visontai Bortermelők Szövetkezetéről, mely borértékesítő intézmény a maga nemében tán az országban is páratlan. 1900-ban alakult; vezérigazgatója Hajduska Rezső. Alaptőkéje jelenleg 400,000 kor., a tartaléktőke 200,000 kor., borforgalma 25,000 hl.; pinczéjében kb. 30,000 hl. bor nyer elhelyezést. A bevásárlás szüretkor érett szőlővel történik, melyet motorhajtásra berendezett, folyton működő hydraulikus és kézi sajtókkal dolgoznak fel. A hordók és eszközök értéke jelenleg 150,000 kor. E szövetkezet borai jól és tisztán kezeltek. Borárak: 1908. évi siller 32-36 kor. hl., 1908. évi visontai fehér 36 kor., 1906. évi rizling hl. 50 kor., 1901. évi visontai fehér pecsenye-bor hl. 70 kor., 1903. évi visontai vörös 70 kor. hl., 1904. évi visontai muskotály 200 kor. hl., saját főzésű törkölypálinka hl. 130 kor. E szövetkezet rövid nehány év alatt kiváló eredményt ért el. A közelmultban Gyöngyösön két hasonló intézmény keletkezett.
Szőlőfajták.
A vármegye főszőlőfajtája a Kadarka, bár a fölújításkor jelentőségéből sokat vesztett, mert a filloxera pusztítása előtt a hevesvármegyei hegyekben döntő mennyiségben szerepelt; ez adta meg a borok jellegét. A többi régi borfajtákat a fölújításkor jobbára mellőzték, mert a tömeg-termelés czéljának meg nem feleltek. A filloxera-vész előtt legelterjedtebb fajták voltak a következők: a kék Kadarka, (törökszőlő), negotíni, nemes, lúdtalpú, kereklevelű, bolond (rúgós) változataiban; a Rakszőlő, (fehér frankos); Juhfark; Piros-Bakator (Bakar, Pankota). E négy szőlőfajtából csak a Kadarka (nemes és lúdtalpú) van ma elterjedve és 254joggal, mert egyike a legjobb és leghálásabb szőlőfajtáknak; bőtermő, virágzáskor nem érzékeny, akár vörös-sillernek, akár fehér bornak szűrik el, mindig finom bort ad. A Rak és Bakator e vidéken bizonytalanul igen keveset terem; boruk sem valami különösen jó. A Juhfark már többet terem, de azért ez is könnyen elrúg és rothad. A régi fehér borfajták közül legelterjedettebb a Juhfark.
A szőlők rekonstrukcziója alkalmával leginkább a következő fajtákat karolták fel: Kadarka, Nagyburgundi és a köznépnél az Oportó; e két utóbbi vörösbort adó fajta kis szerepet játszik. A fehér bort adó fajták közül elterjedt: finom borra az Olaszrizling s Ezerjó; tömegborra a Mézesfehér, Kövidinka. A homoki és sznatóföldi szőlők főfajai: az Olaszrizling, Ezerjó, Erdei, Dinka-félék, Szlankamenka, Chasselas-félék, Passatutti, Mézesfehér, Kadarka.
Alanyfajták.
A hegyi szőlők rekonstruálása alkalmával a vármegyében alig nehány száz k. hold területet újítottak fel szénkénegezéssel, mert alkalmas talaj alig volt.
A hegyek főalanya ma a Riparia portalis és Rip. grand glabre és Rip. tomentosa. A gyakorlatban a Riparia-faj minden nagylevelű fajtája alkalmas alanynak bizonyult, sőt kövér talajokon még jobbak, mint maga a Rip. portalis, mert pl. a gazdag visontai hegyekben sok 14-15 éves, jól beállott és bőven termő szőlők találhatók, melyeknek alanya nagylevelű Riparia-fajta.
Második alanyfajta a Rupestris du Lot, (helytelenül monticola), de szerencsére nem nagy jelentőségű, csak nehány száz hold területre szorítkozik; itt is azt tapasztaljuk, hogy ez oltványok bizonytalanul és gyengén teremnek. A Rupestris du Lot alig tűr el több meszet a Ripariánál, az oltást rosszul fogadja, a reáojtott hazai fajok iránt érzékeny, termése szeszélyes, a fürtök érése kései; legnagyobb hibája az, hogy oltványai idősebb korukban mindinkább terméketlenebbekké válnak és tőkéit csakis magas metszéssel lehet termésre kényszeríteni.
Harmadik alanyfajta a Vitis Solonis volt; már csak volt, mert kipusztult; itt-ott látjuk még az elhalt tőkék tőgyökeréből kihajtani. Haszontalan fajta, mésztűrő-képessége csekély és itt nem válik be. A Vitis Solonis főhibája, hogy a reáoltott nemes résztőke fejét 6-8 éves korában ledobja.
Behozott fajták.
A vármegyébe a szőlő felújításakor az ország minden részéből hoztak szőlőfajtákat; ilyenek a Furmint, Mustos fehér, Erdei, Hárslevelű, Kriaca, Szlankamenka stb; de e fajták itt nem díszlenek kellően és a borok jellegét rontják.
Csemegeszőlő.
A csemegeszőlő-termelés a hegyi és síkföldi szőlőkben nagyon el van terjedve, de tulajdonképeni hazája mégis a homok. A fölújításkor a legjobb bortermő hegyekben is nagyon fölkapták a csemegeszőlők termelését; mostanában azonban rájöttek, hogy e fajták még magas metszés mellett is bizonytalanul teremnek s így a hegyi szőlősgazdák lassanként felhagyják. Legtöbb csemegeszőlőt termel Hatvan és Gyöngyös vidéke, végül Eger, Verpelét és Kápolna vidéke.
Legelterjedtebb csemege-szőlőfajták a következők: Chasselas, számtalan válfajtáiban, Passatutti, kevésbé Madelaine Royal, Ezeréves Magyarország, Kék és Fehér Kecskecsecsű, Génuai fehér, Muskát, Hamburg, Csaba-Gyöngye stb. Igen gyakran a korai Oportót, Mézesfehért és a kései Kövidinkát, sőt a Kadarkát is csemegeszőlő gyanánt értékesítik. A Chasselas-féléknek nagy előnyük, hogy a késő tavaszi fagyok iránt legkevésbé érzékenyek.
Amerikai telepek.
A vármegyében aránylag kevés az amerikai telep. Legnagyobb a kir. vinczellér-iskoláé: 15 kat. hold, melyet a székesfőkáptalan és Eger városa közösen bocsájtottak a kincstár rendelkezésére, kikötvén a város magának egy millió elsőosztályú sima vadvesszőt féláron (2000 sima vessző = 1000 gyökeres vesszővel.)
Pásztó község amerikai telepe 15 kat. hold. Kisebb telepek még: Gyöngyös városa, Hanák Kolos Abasáron, Liszkay Lajos Rózsaszentmártonban.
Borászati intézmények.
Heves vármegye szőlészetének kiváló fontosságát a m. kir. földmívelési minisztérium is elismerte, midőn 1890-ben Egerben ker. szől. és bor. felügyelőséget állított fel, kinevezvén arra Ferk Miklóst. 1897-ben állították fel Egerben a vinczellér-iskolát, melynek igazgatója előbb Egey Szilárd, utóbb Kiss Ernő, a ker. felügyelői teendőket is ellátta. A vinczellér-iskola kétéves tanfolyamán állandóan 25-30 növendék nyer többnyire teljesen ingyen-kiképzést. Az igazgatónak a tanításban 2-3 tisztviselő segédkezik; a tanításra két tanterem és egy laboratórium szolgál. A telep 27 kat. hold, ebből 15 hold amerikai telep, 6 hold termő szőlő, 6 hold oltvány és faiskola, park, konyhakert és belsőség; e területen a növendékeket gyakorlatilag kiképezik. A telep bortermése palaczkozható (3-4 éves); érettségéig az állami pinczében van elhelyezve.
255Trágyázás.
Trágyázás tekintetében a hegyekben különösen a kis gazdáknál sok a kivánni való. Leginkább csak földelnek: t. i. a záporoktól lemosott humuszos földet iszapfogó gödrökben fölfogván, puttonyokban visszahordják a tőkék mellé. Nagy baj, hogy e hegyvidéken nincs szarvasmarha-tenyésztés. A gazdák 1-2 lovat tartanak és a kevés trágyaértékű lótrágyával trágyáznak. Szarvasmarha- és sertéstrágyával csak kevesen és kisebb területeket látnak el. Újabb időben azonban mindjobban felkarolják a kereskedelmi trágyákat, nevezetesen: a szeméttrágyát és a Chili salétromot. E trágyákat itt-ott már a köznép is alkalmazza. A hegyi szőlőkútjai általában rosszak, csak Gyöngyösé és Visontáé jó; a trágyaszállítás nehézkes és költséges. Rendesen 50-60 kétlovas kocsi, vagy 80-100 egylovas kocsi istállótrágyát számítanak 1 kat. holdra. A Chili salétromot leginkább pótláskor használják. A trágyázást illetőleg első helyen áll Visonta és Eger, a hol főkép a nagyobb szőlőbirtokosok, jobbára rendszeresen minden 4-6 évben, áttrágyáztatják szőlőiket; valamint a nagyobb homoki szőlőbirtokosok is. Az elhasznált trágya mennyiségét kb. 100,000 kocsin 600,000 métermázsára és értékét, kiszállítva: 300,000 koronára tehetjük.
Helyenként a kifőzött törkölyt és seprőt is fölhasználják; de a szőlővenyigét eltüzelik, esetleg a visszamaradt hamut a szőlő homokos részein a tőkesorok közé hordják.
Gyümölcstermelés.
Heves vármegyében a gyümölcstermelés csak a múlt század második felében vett nagyobb lendületet és azóta fokozatosan fejlődik. Változatos fekvésű és talajú hegyei, nagykiterjedésű homokjai a különböző gyümölcsfajok termelésére alkalmasak. A szőlőmíveléssel karöltve, mindenütt találunk gyümölcstermelést; de azért a gyümölcsfa sok helyen még ma is mostoha elbánásban részesül.
Heves vármegye egyes gyümölcsfajokat illetőleg már századok óta úgyszólván egyetlen piacza volt a felvidéknek és Galicziának; ezeknek a piaczait cseresznyével, megygyel, nyári és őszibaraczkkal mindig ellátta és látja el ma is. A közlekedési viszonyok javultával a kereslet is nagyobbodott s ez a gyümölcstermelés fejlődését és a gyümölcsfák megbecsülését vonta maga után. A gazdák a szőleikben előtört vadsarjakat szemzés, párosítás, ékbe és hasítékba oltással nemesítik, sőt sokan magonczokat termelve és beoltva, maguk nevelnek gyümölcsfákat. A köznép kulturális érzékének növekedésére mutatnak az egyre szaporodó kereskedelmi kertészek és községi faiskolák. Első helyen áll a gyümölcstermelés terén Eger, hol minden szőlősgazdának van kisebb-nagyobb gyümölcse, vagy legalább gyümölcsfái, elszórtan a szőlejében és körülötte.
A hegyes vidékek főgyümölcsfajai: a cseresznye, dió, azután a szilva, meggy; kismértékben őszi és nyári baraczk; a síkvidékeké az alma, körte, szilva, nyári és őszibaraczk, cseresznye, meggy, dió.
Bár manapság a földmívelési minisztériumnak a kártékony rovarok irtását czélzó rendeletét a helyi hatóságok elég pontosan végrehajtják, mégis némely évben a kártékony rovaroknak légiói lepik el a gyümölcsfákat. Közülök legtöbb kárt tesznek a bimbó- és rügylyukasztó bogarak, a gyűrűspille hernyói, az alma- és szilva-moly hernyói, a cseresznyelégy, a levél- és paizstetvek. A köznép a hatóságilag ellenőrzött pete- és hernyófészkek szedésével védekezik ellenük; jobb gazdák enyvgyűrűket, petróleum-emulsiót, dohány- és rézgálicz-permetezést is alkalmaznak s így lassan bár, de mégis fogy a kártévő rovarok száma. A gerinczesek közül, zord havas telek alkalmával, a fiatal gyümölcsfákban nagy kárt szokott okozni a mezei nyúl, mely a tő fölött körülrágja a csemetéket.
Tán megközelítjük a valóságot, midőn azt mondjuk, hogy a vármegye 16,000 kat. hold szőleiben legalább 320,000 db. gyümölcsfa él és 115 községének és két rendezett tanácsú városának határában 700,000 gyümölcsfa van, nem számítva természetesen a faiskolák magonczait, oltványait, a ribizke, köszméte és szőlőcserjéket. Szőlőnövény kb. 60,000.000 db. van a vármegyében.
A fák gondozása nem alapos s ez a kis gazdáknál csak a száraz galyak eltávolítására és legfeljebb a fák tövének körülásására szorítkozik; helylyel-közzel a fák törzsét be is meszelik. Intelligensebb gazdák gyümölcsfáikat metszetik is.
A hegyek szerencséje, hogy oly gyümölcsfajai (cseresznye, meggy, dió) vannak, melyek koronáikat maguk alkotván, különös ápolásra nem szorulnak.
A termés mennyiségéről és értékéről sincsenek határozott adataink, e tekintetben némileg a cseresznye lehet irányadónk, a melyből 1909. évi június hó 1-től 256július 10-ig Eger és Gyöngyös városok állomásairól 420 vagonnal szállítottak el. Egy vaggonra 35 q. véve á. 20 koronájával, az 700 kor. s így összesen 294,000 korona; ha ehhez a nagyméretű házi- és helyi-fogyasztást is hozzászámítjuk, valamint a kisebb vidéki eladásokat is: akkor az összes ez idén termett cseresznye értékét kb. 400,000 koronára tehetjük; ha most a többi összes gyümölcsfák jövedelmét ugyanennyire becsűljük: akkor a gyümölcstermés értéke 800,000 korona.
A hegyek gyümölcstermésének főpiacza Galiczia és a Felvidék; a síkvidékek termésének piacza Budapest és részben az Alföld.
Legelterjedettebb gyümölcsfajok a cseresznye, e fajból különösen az "Egri korai" játszik nagy szerepet, mely május végén érik, piros, elég édes, kellemes ízű; Galicziában közkedvelt; ezenkívül főképen a nagy, fekete, ropogós és a rózsaszínű, ú. n. hajagos cseresznye van elterjedve. A legértékesebb és leghívebb gyümölcsfaj a cseresznye, mert minden évben meghozza a maga rendes jó termését. A diók közül a közönséges és papírhéjú fajták; a szilvák közül a "beszterczei" és különféle ringló-fajták; a meggyekből a "spanyol" és "nagy kőrösi" s az apró, magrólkelt, ú. n. "czigánymeggy"-fajták vannak elterjedve. A nyári baraczkok közül a "magyar legjobb"; az őszi baraczkfajok közül a korai "Sándor" és a késői "duránczi"; az almák közül az "arany-parmen", "bőralma", "czitromalma", "Kalvil", "Török Bálint"; a körték közül a "császár"-, "vaj"-körték, a sárga és zöld "purgament"-fajták és az "Egri" körte kultiváltatnak.
Igen szép és szakszerűen kezelt gyümölcsöse van Egerben Braun Károly városi tanácsosnak és Debreczeni János kanonoknak; Gyöngyösön a városnak; Poroszlón Graefl Jenő földbirtokosnak; ezeken kívül számos kisebb-nagyobb gyümölcsösök és kereskedelmi kertészetek vannak a vármegyében.
ERDÉSZET ÉS VADÁSZAT
Heves vármegye összes erdőterülete 117.000 k. hold, tehát az egész vármegye területének hatod része.
Heves vármegyében a síkságon alig van erdő. A Tisza mentén az árterületeket ékíti nehány száz hold füzes és nyár-erdő; Demjénen, Kerecsenden és Füzesabonyban az egri érseki uradalomnak van egy-egy tölgyet is termő kis berke, végül Erdőtelek község határában egyes gazdaemberektől ültetett szép akáczosok szakítják meg az Alföld egyhangú rónáit. Kevés az Alföld erdeje, de a mi van, azt meg is becsülik. A nyárfa köbméteréért 10-20 koronát is adnak, a fűz-rőzse kocsiterhenként 10-15 korona, az akáczot megfizetni sem lehet, felhasználja az, a kinek terem.
Faipartelepe is van a tiszamenti nyár-erdőknek; Tiszafüreden egy kefe- és gomb-gyár van, mely tekintélyes mennyiségű nyárfát dolgoz fel évenként. Van ugyan a tiszamenti községekben, mint Poroszlón és Tiszaörvényen több keretes gőzfűrész is, ezek azonban a Tisza hátán érkezett máramarosi fenyőfát vágják felfűrész-árúvá s így a vármegye erdőgazdasági viszonyait nem érintik. A szatmári püspökség, egri káptalan, kassai káptalan, stb. szóval néhány kötött birtokos tiszamenti berkeiben tölgy- és kőris-ültetéseket is telepített, mely ültetvények hasznát azonban csak majd a jövő nemzedék fogja látni.
Heves vármegye tulajdonképeni erdői a Mátra hegység, a Mátra dombvidék és a Bükk hegység lejtőin és oldalain zöldelnek.
Mátra hegység erdői.
E három erdővidék élesen különbözik egymástól. A Mátrát a Mátra dombvidéktől a Tarna, illetőleg a Tarnának Recsk és Mátraballán átfolyó ága és kis részben a Zagyva folyó választja el.
A Mátra csaknem az Alföldből emelkedik ki, a Zagyva és a Tarna völgyektől övezve. Erdőit értékessé teszi az alföldi fapiaczokhoz és Budapesthez való (100 km.) közelsége, főképen pedig, mert minden oldalról van vasútja. A Budapest-Ruttka, Budapest-Miskolcz és a mátrai vasút-vonalak egészen körülfogják. Legmagasabb hegye a Kékes (1010 m.), a honnan gyönyörű kilátás nyílik az Alföldre és a Felvidék hegységeire.
A Mátra déli és keleti oldalain, főkép Kisnána, Gyöngyös vidékén köves trachit-törmelék alkotja az erdőtalajt. Néhol, mind Domoszló határában, valóságos kőtömegekből emelkednek ki a tölgyes-erdők, de azért, ha látszólag kevés 257is néhol a termőföld, - a legelő marháktól csaknem terméketlenné taposott szélek kivételével - a fa növekvése általában kitünőnek mondható. Ennek oka, hogy maga a sziklatalaj mélyen fekszik s a kőtörmelék között elfuthat a fagyökér.
A völgyek a Mátra e részein általában szűkek, kőgörgetegekkel elfutva. Kies kaszálók és tisztások a völgyeket nem igen díszítik, ezek inkább a kiszélesedett hegyhátakon és tetőkön találhatók.
A Mátrának éjszaki és nyugati oldalán már több a föld, kevesebb a kő, sőt Bodony, Mátramindszent, Szuha határában követ is alig találhatni. A völgyek itt már szélesebbek, kaszálókat is találunk a völgy mentén, a hegyek inkább ellaposodnak, de a kopott verőkön sok helyen közel van a vizet, levegőt és gyökeret át nem eresztő homokkő, s ilyen helyen bizony nehezen nő meg a fa.
Mielőtt magáról a Mátrát borító erdőkről beszélnénk, fel kell említenünk azt a szembetűnő különbséget, a mit az 1879. évi XXXI. t.-cz., az úgynevezett erdőtörvény alkotott a kötött birtokosok és a magánosok erdeje között. Ez a törvény ugyanis, míg a kötött birtokosokat erdejük szükséges fakészletének állandó fenntartására kötelezte, azáltal, hogy az erdő-vágásokat csak hatóságilag jóváhagyott és ellenőrzött tervek szerint engedi meg; az erdő-felújítást, a legeltetést szabályozza, az erdőterületeket nyilvántartja, addig a magánerdőbirtokosoknak megengedte, hogy bármikor s bárminő időközökben kivágathassák erdőjüket. Az erdő fenntartására ugyan kötelezte őket, de nem intézkedett a felújítás módjára nézve, a legeltetés kellő korlátjairól megfeledkezett, sőt még az erdőterület nyilvántartását is meddő módon alkotta meg.
Ezt a különbséget 1879-ben csak a törvénykönyvbe iktatták be, de akkor, ha apáink az erdőkben vadászgattak, gyakran alig tudták, hogy kinek az erdejében járnak, ma már ezt a különbséget a természet is beírta a maga nagy nyitott könyvébe. A kötött kézen levő erdők még megőrizték az erdő minden kincsét, de ne lépjünk túl a határon, mert könnyet facsar szemünkbe a szomorú látvány.
Kirabolva, megfosztva találjuk ott túl az erdőt minden szépségeitől. Ligetes facsoportok, vagy ritka cserjés közt ránk tűz a nap heve, csipke, galagonya, kökény tépi ruhánkat, járhatatlan szakadékok állják útunkat, a patak vize elakad, kiszáradt vagy elposhadt; birkanyájak bűze űzi el az erdei illatot, és a kolomp riasztja meg az erdő vadját!
Nem minden magánerdő nyújt ily szomorú képet a Mátrában; mert egyesek az erdő iránti szeretetből és vadászati kedvtelésből óvják erdejüket a pusztulástól, megkímélik a mértéktelen legeltetéstől, mint a Mátrában pl. Borhy György teszi, a ki mintegy 200 kat. hold erdejét szépíti, tatarozza, javítja és óvja. De még ezekben a magánerdőkben is meg van támadva az állandó jövedelmezőség biztosításához szükséges fakészlet, tehát a minden időre biztosított okszerű erdőgazdaságról a magánerdőknél beszélni sem lehet.
A Mátrában nagyobb kötött erdőbirtok három van, ú. m. a gróf Károlyi Mihály parádi hitbizományi erdeje, az egri érseki uradalom gyöngyössolymosi erdeje és Gyöngyös város erdeje.
A Károlyi Mihály erdeje Parád fürdőt övezi, felnyúlik a Kékestetőig, s kiterjed Bodony, Parád, Recsk, Sirok (Kőkút), Kisnána és Markaz községek határára. Erdőgazdasági leírását mellőzzük, mert azt külön fejezetben találja itt meg az olvasó, csak felemlítjük, hogy egy része vadaskertként van bekerítve, a fürdőhöz közelebb eső részletek pedig a fürdőparkot alkotják.
Az érsekuradalom gyöngyössolymosi erdőbirtoka, Gyöngyössolymos község határában, mintegy 8000 kat. hold területtel, magába zárja a Galya tetőt, a Mátrának második legmagasabb csúcsát (963 m.). Az erdőt 80 éves vágásfordulóval vágják, de itt még van is mit vágni bőven. A magasabb részeket borító gyönyörű, idős, bükkös erdőrészletek alatt, jó hasznot adó szép tölgyesek állanak. A cser csak elvétve fordul elő s ennek az uradalomnak a tölgyfáját dolgozza fel Barna Gábor és fiai parkettgyára Gyöngyösön, mely gyárban két fürészkeret, s a parkettgyártáshoz szükséges hasító, szélező fűrészek és gyalúk aprítják parketté az uradalom tölgy-, sőt részben a bükk-fáját is. A tölgyműfát köbméterenként kicsiben 12-20 koronáért, nagyban 12 koronáért; a bükkműfát 8 koronáért adják el az erdő tő-árban. A tűzifát m3-ként 2-3 korona tőárban értékesítik. Nagy baja ennek az erdőbirtoknak, hogy a fa kiszállítására szolgáló útjai igen kövesek, rosszak. Jó útak mellett a tő-ár jelentékenyen emelkednék. A birtok tiszta jövedelme kat. holdanként mintegy 7 korona.
258A vágások felújítása meglehetősen sikerül, bár a korábbi évek makktermés-hiánya miatt inkább sarjról újult. Az erdőbirtok egy darabban igen szép fekvésű. A Galyát, a szép kilátás kedvéért, a turisták örömmel keresik fel. Gyöngyösről jól gondozott turista-út vezet fel ide, a menedékházhoz. Völgyei bővizűek, számos igen jó forrása van. A patakokban rák van, de hala nincs. A legeltetés csak alárendelt, mert csak a személyzet csekély számú marháját hajtják ki a gazdasági terv szerint is legeltethető erdőrészletekbe. Szarvasa elsőrendű, s ez idő szerint igen elszaporodott a vaddisznó, őz-állománya is igen szép. A vadászat ez idő szerint bérbe van adva.
Gyöngyös városnak közel 4000 kat. hold erdőbirtoka a Mátrabene nyaralótelepet és fürdőt tartja ölében. Ide futnak be patakjai, melyeket számos szépen gondozott, jó forrás táplál. Az egész erdőt turista útak hálózzák át. Ehhez az erdőbirtokhoz tartozik a Kékes tető is, hol húsz méter magas kilátó-torony áll.
Gazdaságilag három részre tagolódik az erdeje, ú. m. a felső erdőre, mely tiszta bükkös, az alsó tölgyeserdőre, és a fürdő részére fenntartott erdőparkra.
Mind a felső, mind az alsó erdőn 80 éves beosztással sorakoznak egymás mellé az évi vágások. A felső erdőn még nagy méretű öreg bükkösökben sír a fűrész és kattog a fejsze, az alsó erdőn azonban már a szép szál tölgyesek helyein fiatal vágások zöldelnek. A fejsze alá már gyengébb méretű tölgyesek kerülnek.
A vágásokat nyilasokra osztva, az erdőben tartott árverésen értékesítik; a vevőközönség leginkább Gyöngyös város polgáraiból telik ki, a kik oly jól ráverik egymásra a nyilasok árát, hogy némelyik ököllel törülgeti a szemét, mikor a drága pénzen vett fát hazaviszi. A városnak persze ez szép hasznot hoz, mert a valamire való tölgyfát m3-ként rendszerint 10 koronára becsülik fel sőt néha a becsár dupláján is felül kél el, úgy hogy egy évi vágásterület fája 40.000 koronát is hoz, a mi holdanként 10 koronánál több hasznot jelent. A felső erdőről termelteti a város a deputátumokhoz szükséges tűzifát. Nagy kár ennél a kis erdőbirtoknál, hogy a vágási területek általában sarjról újulnak fel és hogy a fiatalosokban tisztítás, gyérítés és más, az erdő ápolásához megkívánt előhasználatok még eddig nem voltak szokásban, ellenben a polgárok jóformán teljesen korlátlanul gyakorolták a faizási jogot. A gazdasági terv szerint csak a gúlyabeli marha jár az erdőn, tehát a legeltetési mellékhaszonvétel eléggé mérsékelt. Szarvas- és őzvadja szépen van, a vaddisznó sem ritka. A vadászatot bérlik.
Ezeken az erdőbirtokokon kívül a Mátrában csak szétszórva találunk kis terjedelmű kötött erdőbirtokokat, így a hasznosi határban a zirczi apátságnak és saját határaikban a Mátra körül fekvő községeknek, illetőleg az úrbéres közbirtokosságoknak van egy-egy darabka erdejük. Ez utóbbiak állami kezelés alatt állván, később ismertetjük viszonyaikat.
Van azonban a Mátrának még mintegy 40.000 kat. hold magánkézen levő erdeje, melyeknek a használatát a törvény alig korlátozza, és e kis mértékű korlátozás bélyegét magukon viselik. Valamikor, még 30 évvel ezelőtt is, a Mátrát szép szál tölgyeserdők borították. A ki valaha látta ezeket az erdőket s most megnézné, az nem hinné el, hogy az erdős Mátrában jár.
A Verpelét, Kisnána, Domoszló, Markaz, Abasár, Pálosveresmart községek határaiban levő magánerdők képe elriasztó. Nyúzzák itt az erdőt a szó teljes értelmében. Mióta a vállalkozási kedv feléledt és a Mátra szép tölgyfáit a fejsze lefektette, azóta nincs nyugta az erdőnek. Alig sarjadzott ki a tőke, már 5-10 éves korában ismét vágják a tölgyeket és nyúzzák a kérgét; a kivesző tuskók helyét nem pótolják, közben pedig járja, tiporja a birka.
Eltünt itt a humusz; kő-kőre mered; még két ilyen nyúzás, s kivész a tölgy sarja egészen, galagonyás, kökényes váltja fel a helyét.
Gyöngyösoroszi, Gyöngyöstarján, Gyöngyöspata községek határában is csak annyival jobbak az állapotok, hogy ott egyes nagyobb birtokosok, mint Borhy György, vagy a Vay-féle erdőbirtok új tulajdonosa, óvják erdejüket a legeltetéstől, legalább 15-20 éves turnusokat tartanak be és a kivesző tuskók helyeit pótoltatják itt-ott.
Pásztó község határában csak mintegy 400 kat. hold kiterjedésű s állami kezelés alatt álló erdő az oázis a kifosztott és kizsarolt erdőterületek között.
Legsiralmasabb azonban Hasznos község határa. A Galya tető alatt századokkal ezelőtt üveghutások telepedtek meg. Üveget már régóta nem fújnak, de mint a kukacz a sajtba, úgy eszik bele magukat az erdőbe. Mindegy itt bükkös, 261cseres vagy tölgyes; már a legelőnyerés okából is pusztítják. Ezek a hutások minthogy a saját erdejüket már régen kipusztították, fát lopnak és árulnak, lopott fából szenet égetnek s azzal kereskednek, orvvadászok és legeltetnek mindenütt. Borzalmas károkat szenved tőlük a szomszédos erdőbirtokosok erdeje is, de maguk a birtokosok sem igen kímélik.
Parád-fürdő.
A parádi fürdő bejárata.
Részlet a fürdőből.
A siralmas állapotok között némileg vígasztalóul említjük fel a báró Podmaniczky-féle tari erdőbirtokot, a hol szép erdőültetésekkel találkozunk.
A nagybátonyi Almássy-féle erdőkben, még idősebb vágható bükk-erdők is vannak. A báró Solymossy kisterennei uradalmához tartozó, közel 10,000 kat. hold kiterjedésű erdőségeket pedig a vadászat kedvéért megóvják a legeltetéstől s bár az egész erdő áthasznált vegyes korú, szép hasznot nyújt gyengébb hasáb és dorong tűzifa-termésével. A tűzifát Mátramindszent vagy Nagybátony állomásokra fuvarozzák s vaggononként 120-140 koronáért adják el.
Mátra dombvidék erdői.
A Mátra dombvidék a Mátra és Bükk hegységet köti össze és a Tarna és Eger folyók között terül el. A Mátra és a Bükk hegység egy vékony erdősávval érintkezik is egymással, Sirok, Bakta és Szarvaskőn át. A vármegyének ezen az erdősávon felül eső része valamikor egészen erdőterület volt. Itt már a kőnek nyoma sincs, mély, laza, csak kissé agyagos homok, vagy tiszta homoktalaj fekszik a vízeredetű homokkő és apoka fölött. Ez ennek a vidéknek a veszte, mert a föld mindenütt könnyen munkálható és termékeny és az emberi telhetetlenség nem elégedett meg a lankás lejtők, dombhátak vagy völgyek mívelésével, kiirtotta a meredek oldalakat, felhasogatta a hegytetőket és kipusztította a fát.
Kötött erdőbirtok itt kevés van. A gróf Károlyi-féle hitbizománynak van Mátraballán, Sirokon, (Tarnán innen) és Szentdomonkoson, az egri érseknek Egerbaktán és Fedémesen, az egri káptalannak Bátorban néhány ezer kat. hold erdejük. Ezekben a birtokokban már sok a cser, Szentdomonkoson a bükk, de azért a tölgy még ezekben is uralkodik. Ezek az erdők közel feküdvén a községekhez, már birtokelkülönítés előtti időkben is sokat szenvedtek a faizás és legeltetés miatt, s így a mai faállomány nem mindenütt kielégítő, de rendszeres kezelés alatt állván, a szépen felújított fiatalosok szebb erdőt ígérnek jövőre.
Ez erdők fáját nagyobbára tűzifává dolgozzák fel, bár minden uradalom termel kisebb méretű tölgyműfát és bányafát is. A tűzifa Egerbaktáról és Bátorból Egerbe kerül; Fedémesen, Szentdomonkoson, Ballán, Sirokon helyben értékesítik. A tűzifák ürméterenként 2-4 korona árban kelnek el. Rendszeres gazdálkodásra kötelezett darabka erdő csaknem minden község határában van itt is, úgy mint a Mátrában a községbeli úrbéres közbirtokosságoknak. Ezek az erdők állami kezelés alatt állanak, az egri jár. erdőgondnokság kerületében.
52 erdőbirtok (7394 k. h.) és 66 kopár terület (5360 k. h.) összesen 118 birtok 12.754 k. hold területet foglalnak el ezek a kis erdőcskék. Ha egyben volnának, szép kis pagony kerülne ki belőlük, de így az egész vármegye területén szétszórva, csak erdőgazdasági molekulák ezek.
Az államtól kezelt erdőcskék faanyaga ritkán kerül értékesítés alá, mert igényjogosultak maguk között osztják el. Egy-két erdőbirtok kivételével, 40 éves vágásbeosztással haladnak előre az évi használatok.
Az erdőt legtöbbször ültetéssel újítják fel, s ép azért, mert ily rövid idő alatt kell az erdőnek ismét fejsze alá nőni, újabban a gyorsnövésű és mégis értékes akáczot ültetik a kivesző tölgytuskók helyébe.
Nagy átka ezeknek a kis erdőknek, hogy a birtokos rendszerint az egész falu népe, miáltal a legeltetésre engedélyezett kis területeket egészen ellepik a legelő marhák; tehát az erdő csak a 15 évi utótilalom idején fejlődhetik akadálytalanul, mert azon túl a marha, a televény és termő-talaj letaposásával, a gyökerek feltárásával gátolja, sőt megakasztja az erdő növekedését.
Mint a fentebbi elkülönítésből is kitetszik, nemcsak a volt úrbéres községi stb. erdőterületek vannak állami kezelés alatt, hanem a birtokosok kopár területei is. A közlegelők nagyrésze ugyanis ezen a területen csupa gödör: let (hevesmegyei kifejezés.) Vízmosások, lemosott oldalak, szaggatták meg a legelőt.
Az államerdészet nem nézhetvén tétlenül a legelők pusztulását, a közérdekű fásítás és vízmosás megkötési munkáját is magára vállalta.
Igy az erdőtörvény 165. §-a alapján összeírták a vármegyében az összes kopár és vízmosásos területeket s azoknak az állami erdőgondnokság vezetése alatt való befásítását elrendelték, a kisebb kötött (községi úrbéres stb.) birtokosok 262kopárjait pedig állami kezelés alá vették. Az állam a vármegye kopár területeinek befásítását és az állami kezelés alatt lévő erdők vágásainak felújítását két államicsemete-kert fenntartásával mozdítja elő s Terepesen 23 k. hold, Pásztón 5 kat. hold kiterjedésű állami csemetekert van. Ezekből évenként 2-4 millió, legnagyobbrészt akáczcsemetét ad ki az állam teljesen ingyen, elültetés végett, sőt a szegénysorsú kisbirtokosokat, ültetési költségeiknek arányában, állami pénzsegélylyel is támogatja. E nagyarányú állami támogatásnak köszönhető, hogy Heves vármegyében, az összeírás szerint, a kopárnak minősített 16 ezer kat. hold terület kétharmad részén már akáczerdők zöldelnek és e fanem szerteágazó gyökerei kötik meg a könnyen omló talajt.
A kopár területek fásítása tehát jó kezekben van; annál szomorúbb a magánerdő-területek pusztulása, a mit a törvény erejére támaszkodva, ez idő szerint még megakasztani nem lehet.
Éjszaknyugatról, Nádújfalu, Ivád, Pétervására, Erdőkövesd, Istenmezeje, Várasztó, Bükkszenterzsébet, Tarnalelesz, Szentdomonkos, Szúcs, Egercsehi községek határában, egy összefüggésben közel 20.000 kat. hold erdőterület övezi a vármegyét, de rajta erdő már alig van.
Ez erdők nagyrésze magánbirtokosok kezén van és pedig nem is nagy darabokban, hanem nagyrészt, volt nemes közbirtokosság erdőkként, a részlettulajdonosok között hihetetlen apró részletekre elparczellázva. Ezekben a szétparczellázott erdőkben rendes fahasználat nincs is, csak úgy lopkodva, szálanként ütnek le egy-egy érdemesebb példányt, a legeltetést pedig általában és közösen gyakorolják. Igy ritkul az erdő, a marha a harasztot, televényt letapossa, az esővíz a takarójától fosztott meredek oldalakon hamar összefut, sepri-tolja maga előtt a könnyű televényt, a laza homokot. Igy kopárosodik el az erdőtalaj s önti el iszap a réteket. Ezekben az erdőkben alig van már tölgyfa, csak a vén csertörzsek, maradtak vissza, vagy a valamivel sűrűbb záródású bükkösök. A nagyobb magánerdőbirtokosok erdőit is már jóformán letarolták; a mi még áll, azt a kedvezőtlen szállítási viszonyok miatt nem használták még ki. A Roheim Károly és Fiai budapesti fakereskedő czégtől Váraszón át a völgyekbe felvezetett erdei vasút úgyszólván e vidék utolsó fáit szállítja el a néhai gróf Károlyi Viktorné erdejéből.
Bükk hegység erdői.
A Mátra dombvidéktől az Eger folyó választja el a Bükk hegységet. Ebben a hegységben a Heves vármegyéhez tartozó erdőség, két kisebb erdőbirtokon kívül, mind az egri érseki uradalom tulajdona. A Mátra dombvidék kizsarolt erdei után jóleső érzéssel bámulhatjuk meg ez erdő szépségeit és gazdagságát. A részben mész, részben trachit és részben pala fölött fekvő mély és középmély erdőtalajt nagyobbára tölgyes erdő borítja. A cser kisebb mértékben, a bükk meg épen alárendelten fordul elő.
A Felsőtárkány község határában levő, mintegy 10 ezer kat. hold kiterjedésű erdő, közvetetlen összefüggésben áll az uradalom felnémeti, szarvaskői és egerbaktai erdőségeivel. A tulajdonképeni Bükk hegységhez tartozó felsőtárkányi pagony két gazdasági egységre tagolódik, ú. m. a felső és alsó erdőre. A felső erdő 100, az alsó 80 éves vágásfordulóval kezeltetik. Ezt az elkülönítést az évi jövedelem kiegyenlítése teszi szükségessé, mert a felső erdő vágásaiból a fa kiszállítása költségesebb s így azután minden évben van vágás, közelebb és távolabb is. Szép tölgyesek kerülnek itt évről-évre fejsze alá. Termelnek itt slippert, tölgypadlót, távirdapóznát, árvédelmi karót, szőlőkarót, bányafát, de a tölgyműfa legnagyobb részét erősebb méretű rönkfaként szállítják el.
A tölgyműfa ára m3-ként 10-től egész 40 koronáig változik; a tűzifa után üm3-ként 4 korona tőárt érnek el. Kat. holdanként az erdőbirtok 8-10 koronát hoz tisztán évenként.
Nemcsak gazdaságilag kiváló, de fekvésére nézve is elragadó ez a tájék. Egy darabban 10 ezer hold erdő a közel ezer méter magasságú kőélekre támaszkodva, félkörben övezi Felsőtárkány községet, a hol hét fővölgye fut egybe. Emelkedései mérsékeltek, hajlásai változatosak, völgyeit és a völgyfőket kies fekvésű rétek ékesítik. Patakjai - a mésztalaj vízáteresztő tulajdonsága következtében - el-eltünnek, majd ismét előbújnak a föld alól. Két időszaki forrása: a Vereskő és Imókő alatt, a tavaszi hónapokban emberderék-vastagságú vízsugárban törnek elő s az év többi részében kiapadnak. A Lők völgyének a vize közel a község fölött, mint erős forrás buzog ki egy hatalmas mészszikla alól 263s a szépségéről nevezetes tárkányi tavat alkotja. Felülről az erdőbirtokot csaknem függőleges kőélek szegélyezik, honnan - mint a Háromkőről, a Tarkőről, vagy a Peskőről - ritka szép kilátás tárul elénk, ha ugyan a lábunk alatt tátongó mélység látása el nem szédít bennünket. Különös nevezetessége ennek az erdőbirtoknak, hogy itt, a Símakő alján, még 900 méter magasságban is gyönyörű tiszta tölgyeserdő áll, holott tudvalevőleg a tölgy Magyarországon ilyen magasságra már csak szórványosan hág. Másik nevezetessége, hogy sehol az országban nem látni olyan szépen felújult tölgyvágásokat, mint Felsőtárkányban. Ez utóbbi nevezetesség Gesztes Lajos érsekuradalmi erdőmester működéséhez fűződik. Ő ugyanis, eltérve az erdőtenyésztési szakkönyvek előírásaitól, az előtilalmas részeket sertésekkel járatja és túratja fel. Ezáltal mintegy előkészíti a talajt a makk befogadására. Ha van bő makktermés, akkor a felújulás már a sertések által betúrt makk után is bőven bekövetkezik, ha pedig gyér a makktermés, vagy nincs, akkor a tarolást megelőző éven napszámosokkal vetteti el a makkot, de nem fészekbe, hanem sertéstúrásba. Tarolás után egy-két év mulva, mint a kender búvik elő az ilyen alávetett vágásokból a tölgycsemete, bár később a sarjhajtások alá kerül ez a makk-kelés. Gesztes szakértelme itt is megtalálja a segítséget. Mikor a vágás 15 éves lesz, kivágatja az összes sarjakat és cserzés által értékesíti. Ebből az uradalom szép hasznot is húz, mert évenként 10-20 ezer koronát is behoz ez a cserzés, de a mi a fő, a makkról kelt s alákerült fiatalos most erőre kap s teljes sűrűségű, egyforma, egyenes növésű, tisztán makkról kelt tölgyeserdő növekedik így fel.
A legeltetési mellékhaszonélvezet jelentéktelen, csak a személyzet marháját hajtják ki a megengedett területekre s így ez nem is káros. Palabányája is van az erdőbirtoknak, és habár talán az egész országban itt található a legjobb fedőpala-anyag, ez a kincse az erdőnek kiaknázatlan a tulajdonos vállalkozási kedvének hiányában. A vadászatot házilag kezelik. Az évi lelövés: 8-10 drb. szarvasbika: 80-100 drb. szarvastehén, 60-80 drb. őz, 8-10 drb. vaddisznó.
Heves vármegye összes erdőterülete 117 ezer k. hold. Ha ez az egész erdőterület 80-100 éves vágásfordulóval és rendszeresen kezeltetnék, az összes évi fatermés 234 ezer m3 volna, a minek tőértéke, 6 koronájával számítva, 1 millió 404 ezer koronát tenne. A 234 ezer m3 faanyag feldolgozásából és fuvarozásával az erdei munkás és fuvaros évenként 1 millió 170 ezer koronát keresne.
Ezzel szemben, mert a rendszeresen kezelt erdő az összes területnek csak 53%-a, a régebbi idők gondatlan erdőkezelése miatt ránk maradt vágható erdők záródása, sőt a községekhez közel eső részeken, melyeknek talaja a legeltetésnek inkább ki volt téve, a fák növése sem kielégítő mindenütt; a magánerdők fakészlete ki van merítve, a termőtalaj kizsarolva, agyonlegeltetve: az egész vármegye összes erdőterületeinek jelenlegi évi fatermése, hozzávetőleges számítással, csak mintegy 100 ezer m3-re tehető. Ez részben gyengébb faválaszték lévén, átlag 4 koronájával, összesen 400 ezer kor. értéket képvisel. Az évi fatermés tehát 1 millió koronával ér kevesebbet, mint jó állapotu erdőknél érne.
Az erdei munkás és fuvaros keres valóságban, mert leginkább tűzifa-termelésről van szó, m3-ként 4 koronát, összesen 400 ezer koronát, vagyis 770 ezer koronával kevesebbet, mint kellő erdőgazdálkodás mellett kereshetne. Ha feltesszük, hogy egy munkáscsalád megélhetését ezer korona kereset biztosítja, az erdők oktalan kizsarolása miatt már eddig is 770 munkáscsalád szájából esik ki a kenyér s ennyi család keresi boldogulását Amerikában.
Abban a korban élünk, a melyben az erdők rekonstruálásához és megbecsüléséhez komolyan hozzá kell fogni!
Vadászat.
Heves vármegyének elég vadja van, de nem annyi, mint lehetne, ha az uradalmak és nagyobb birtokosok példájára, a községi területek bérlői is többet áldoznának a vad óvására.
Vadászati szempontból a vármegye területe két zónára osztható, ú. m. az Alföldre és az erdős vidékekre.
Az Alföldön.
Az Alföld legvonzóbb vadászata, a vízi vadászat, ebben a vármegyében is haldoklik. A Tisza árterületeinek lecsapolása már megszüntette a belvizeket, a nádasokat, lápokat, csak egy-egy pocsogós érfenék maradt itt is, ott is mutatónak, a mibe szárcsán, vízicsibén kívül, legnemesebb vadként a tőke-rucza költ, de kócsagnak, darúnak, gémnek, vadlibának hírét csak a költözködés idején látjuk. Igaz ugyan, hogy őszszel, sokszor a télbe benyúló időkig és kora tavaszszal 264rengeteg mennyiségű vadliba érkezik a Tiszához, s telepszik le az alföldi szikes fenekek közelében a vetésre, de éberségével a legravaszabb utána settenkedő vadászt is becsapja s odább áll, mihelyt a felé mozgó emberalakban ellenséget sejt. Ez a faj-vad tehát már nem a mienk, messze a lengyel tavakra való, alig is esik el itt évenként belőle néhány darab.
A rucza-vadászat sem sokat érő; néhány száz darab esik még mindössze minden évben. Annál kiadóbb s több élvezetet nyújt a fogoly és nyúl vadászata. A nagyobb uradalmaknak természetesen több a vadja, mert ott háborítlanul szaporodhat; a vadóvásra, gondozásra, etetésre is többet áldoz ily uradalom, míg a kisgazdák földjein, - hol a bérlőnek hat évről hat évre kell bérletét megújítani, - kevés a vad, mert senkisem akarja azt mások számára felszaporítani.
Még az alföldi uradalmak között is vadbőségben és a vad mintaszerű gondozásában talán első helyen áll a szatmári püspökség hídvégi és dinnyésházi uradalma. Itt télen vadetetőket, nyáron fogoly-itatókat mindenütt találni. Községi területeken pedig a tiszanánai vadász-társaságnak van sok vadja, mely társaság Tiszanána, Kisköre, Sarud stb. községek határait bérli évek óta és mintaszerűen rendezkedett be a vad óvása és megfelelő kímélése szempontjából. Itt nem ritkaság, hogy egy körben 400-500 nyúl esik.
A Tisza árterületein lévő füzesekben néha az őz, sőt a vaddisznó is megvonul, de ezek itt nem állandó vadak, kizavarja őket az ember és a Tisza árja.
Fáczánt a Károlyi-uradalom Cseres erdejében és az érseki uradalom kerecsendi berkében tenyésztenek, hol évenként néhány száz darab szokott esni.
Az Alföldről kiveszőfélben van a túzok, mely nem tud megbarátkozni a czivilizáczió térfoglalásával és erősen ritkul a fürj.
Az erdőkben.
Az erdős vidékeknek elég szép a vadállománya. A Mátrában a fővadat gróf Károlyi Mihály parádi vadaskertjében tenyésztették először, de most már a külső területeken is elszaporodott. Ez uradalom bodonyi erdején kívül, még az egri érsek gyöngyössolymosi erdejében és báró Solymosi Jenő mátramindszenti és szuhai erdőiben érzi magát otthon; de el-ellátogat a kisebb birtokosok szomszédos erdeibe is. E helyeken azonban csak átvált.
A Bükk szarvasai az érseki uradalom felsőtárkányi, szarvaskői, egerbaktai erdőiben tanyáznak, de találhatók a szomszédos kisebb erdőbirtokokban is.
Érdekes és szembetünő a különbség az egymáshoz oly közel fekvő Mátra és a Bükk szarvasai között. Amannak a fejdísze határozottan fejlettebb, fényes, sötétbarna színnel, hófehér hegyes végekkel, míg a bükki szarvas agancsa gyengébb növésű, fénytelen sárgásbarna végein, világos, szennyes-sárga színű, rendszerint tompa vagy törött hegyekkel. A különbség oka a talajban keresendő. A Mátra tiszta trachit-kőzetében sok a forrás és a patak, míg a Bükk mészkőtalaján elvész a víz s az itteni szarvasoknak sokat kell szomjazniok.
Az őzvad a vármegye erdőterületein általános, de túlszaporodásról sehol sem lehet szó, a legeltetett erdőket pedig ez is messze elkerüli.
A vaddisznó is állandó vadja erdőségeinknek, de azért kevés van belőle.
A szárnyasok közül állandó vadunk a császármadár, mely minden évben szépen költ s található is a védett helyeken mindenfelé, de nem engedik elszaporodni a ragadozók, úgy hogy puskacső elé alig kerül egy-kettő mutatónak.
A tavasz kedves vándora: az erdei szalonka, meg-megpihen itt átvonuláskor egy-két hétre, de ez a vad is évről-évre kevesebb.
Ragadozó is van bőven és főleg a róka ér el néha szép rekordokat a felszaporodásban. A vadmacska sem épen ritka, míg a hiúznak itt már nyoma sincs.
A szárnyasok közül elvétve a sas-, leginkább a kánya-, ölyv- és a sólyomfélék költenek és garázdálkodnak.
A farkas már régóta kipusztult Heves vármegyéből, azonképen a medve, bár megtörtént már, hogy ez utóbbi a gömöri hegyekből ide is átkalandozott.
A vadorzás mestersége sem ismeretlen Heves vármegyében. Az alföldi nyúltolvaj csak csibész a mátrai és bükki vadorzóhoz képest.
Részletes számbavétel alapján az egész vármegye területén évenként elesik körülbelül 300 drb. szarvas, 400 őz, 120 vaddisznó, 25.000 nyúl, 12.000 fogoly, 200 fáczán, 1500 különféle szárnyas, mint fürj, erdei szalonka, vadkacsa, vadlúd, túzok stb., 250 róka, 30 vadmacska, 1000 különféle ragadozó: nyest, menyét, sas, kánya, sólyom, vércse stb. összesen mintegy 40 ezer különféle vad, nem számítva a vadak közé a bagolyt, szarkát, varjat, kóbor ebet, macskát s 265más elpusztított állatokat. Az összes lelőtt vadak értéke közel 100.000 koronára tehető.
Heves vármegye vadászati viszonyai elég jók, de ez tisztán az uradalmak és nagyobb birtokosok jól gondozott vadászterületeinek köszönhető. Általában nagy hiba, hogy kevés a szervezett vadásztársulat s talán az elől említett tiszanánai társulaton kívül, más rendes társulat nincs is. Igy azután a községi területek nem kerülnek mindig a legjobb kezekbe, sőt az egyes területek kibérlésére összeverődött vadásztársaságok rosszabbak mindennél, mert itt mindenki lőni akar, de rendes vadőröket, vadgondozókat tartani, a ragadozók lelövését díjazni, a vad etetéséről gondoskodni senki sem akar.
Közlekedésügy.
Közútak.
A közútak építése, fenntartása és kezelése a régi időben csigalépésekkel haladt, a természetbeni vármegyei közmunka látható nyomokat alig hagyott hátra, ezért a közlekedési viszonyok a legújabb időkig Heves vármegyében is rendkívül kezdetlegesek voltak. Egyes nehezebb útépítések, melyek a múlt század elejéről fennmaradtak, nem is a vármegyei közmunka eredményei, hanem valamely nemesen gondolkozó főúr vagy főpap áldozatkészségének köszönhetők. Ilyen az eger-szarvaskői th. út is, a mely Felnémet község határától az Eger folyó szűk völgyében igen nehéz terepviszonyok mellett épült az 1840. évben. Óriási földmunka és hatalmas szikla-bevágások árán sikerült a fenkölt gondolkozású Pyrker János László egri érseknek e modern útat megteremteni. Emlékét a vármegyétől felállított s az út Szarvaskő fölötti szakaszánál egyik sziklába elhelyezett és már más helyen ismertetett márványtábla hirdeti.
A m. kir. államépítészeti hivatalok szervezése előtti időben 1878-ig volt a vármegyének 158·6 km. kiépített útja - a közútakról és vámokról szóló és ma is fennálló 1890. évi I. t.-cz. életbe léptéig, vagyis 1890-ig a kiépített útak hossza 258 km. lett, míg ma a kiépített törvényhatósági és vámos útak hossza 598·4 km., a kiépített községi közlekedési (viczinális közútaké pedig 88·1 km.; tehát ez idő szerint összesen 686·5 km. hosszú kiépített út szolgálja a közlekedést.
Állami út csak egy van a vármegye területén, a budapest-kassa-zborói útnak Hatvan és Füzesabony községek közötti szakasza az 54·142 km.-től a 125·780 km.-ig. Az úton van két 20 méternél nagyobb nyílással bíró és 33 kisebb híd, továbbá 53 áteresz. A vármegye kérelmére kilátásba helyezték a Hevestől Füzesabonyon és Egeren át Szarvaskőig és Füzesabonytól Tiszafüreden át Hajdú vármegye határáig terjedő útak államosítását is és a közel jövőben a terv kivitele is remélhető.
Törvényhatósági utak a következők:
Eger-kerecsendi 11·878, Gyöngyös-nógrádi 29·786, Gyöngyös-jászberényi 5·260, Detk-hevesi 11·938, Eger-szarvaskői 11·200, Eger-debreczeni 41·518, Eger-gömöri 42·594, Dormánd-hevesi 19·574, Egerbakta-parádi 17·600, Kál-siroki 21·746, Felnémet-felsőtárkányi 6·800, Pétervásár-kisterennyei 6·245, Besenyőtelek-kiskörei 17·520, Eger-verpeléti 16·060, Nagyrédei 4·512, Gyöngyös-parádi 22·200, Gyöngyös-gyöngyössolymosi 3·127, Apczi hadászati 0·530, Hatvan-gombosi 7·254, Atkár-csány-hatvani 19·688, Detk-domoszlói 6·780, Eer-egerszóláti 7·864, Tiszafüred-nagyiváni 4·070, Heves-tarnaszentmiklósi 10·340, Tarnaméra-viszneki 19·100, Tiszafüred-tiszaszőlősi 14·500, Pétervásár-siroki 8·984, Apcz-szarvasgedei 2·933, Heves-pélyi 13·000, Poroszló-ivánkai 3·910 km., összesen 408·411 kilométer.
Az 1902. év rendkívül fontos a vármegye közlekedés-ügyének fejlődése terén. Ugyanis ez évben a törvényhatósági bizottság, elfogadva Majzik Viktor alispán terjedelmes memorandumát, elhatározta, hogy a kereskedelmi minisztertől az 1890. évi I. t.-cz. 81. §. alapján kérelmezi a közúti vám szedésének engedélyezését akként, hogy a vármegye 23 vasúti állomásán a fel- és a leadott árúk után métermázsánként 4 fillér vámot szedhessenek. A vármegye közgyűlése tudatában volt annak, hogy a közúti vám behozatala a termelőkre és a fogyasztókra újabb terheket ró, de mégis szükségét érezte ily áldozatok árán is a vám szedésének, hogy ezzel a közútak fejlesztésében nagy haladást és eredményeket érjen el. A czél ugyanis az volt, hogy egyrészt a vasúti állomásokhoz a legközelebbi községekből vezető útakat kiépíthessék s a már kiépülteket jó karban tarthassák, másrészt, hogy ezzel több törvényhatósági, viczinális és községi közdűlő-út a vámos útak hálózatába felvétetvén, ezeknek további építési és fenntartási 266költségeit a vámjövedelemből fedezhessék s így a törvényhatósági és viczinális útalapok kedvezőbb helyzetbe kerüljenek.
Hosszas tárgyalások után a m. kir. kereskedelmi miniszter az 1904. évi márczius 29-én kelt 456. számú leiratával a vámszedést tíz évre engedélyezte s az engedélyokiratot kiadta a következő indokolással: "A kérelmezett vámszedési jog életbe léptetése folytán a közforgalomra és közlekedésre s így közvetve a közgazdaságra várható előnyökkel szemben annál kevésbé voltak az ellenérvek figyelembe vehetők, mert a kereskedelmi és iparkamara kifogásai szem elől tévesztik azt a körülményt, hogy a közúti hálózatnak a modern kor igényeinek megfelelő kiépítése és fenntartása a kereskedelemnek és iparnak ép úgy eminens érdeke, mint a földmívelésnek, továbbá, hogy az a teher, mely a vám következtében a szállítmányokra nehezül, búsásan megtérül, ha az árú minden időben használható jó közúton, jól megrakható igákon szállítható. Hogy azonban a közútak ezen nagyobb forgalmi igényeknek minden időben megfelelhessenek, azokat fokozottabb mértékben kell fenntartani és fejleszteni, - indokolt tehát, hogy a kik a jó közútakat használják s előnyeit első sorban élvezik, ellenszolgáltatás fejében, a vámdíjak fizetése által az útak fentartásához és fejlesztéséhez hozzá is járuljanak."
A vámengedélyokirat alapján a vámszedést 1905 január 1-én tényleg megkezdték és pedig a m. kir. államvasútak igazgatóságával megkötött egyezség alapján akként, hogy a vámdíjakat a vasúti illetékekkel együttesen szedik be és beszedési jutalék czímén az államvasútat 10% illeti.
A vámosútak közé felvétettek: a vasúti hozzájáró útakból 6·360 km., a törvényhatóságaikból 102·270 km., a községi közlekedési utakból 49·460 km. és a községi közdűlőkből 32·720 km., összesen 190·810 km., melyből még kiépítetlen volt 44·400 km. Ezek kiépítésére a vámjövedelem terhére a Magyar Jelzálog hitelbanktól 420.000 koronás törlesztéses kölcsönt vettek fel.
Vámmentességet élveznek az 1890. évi I. t.-cz. 99. §-ában felsoroltakon kívül, a feladott bor, gyümölcs, dinnye és tenyészállatok, a leadott erőtakarmány, továbbá a trágya, mésziszap és czukorrépaszelet.
A vámbevételek eddigi eredménye a következő: befolyt az 1905. évben 90.404 kor 49 fill., 1906-ban 91.981 kor. 18 fill, 1907-ben 104.048 kor. 36 fill., 1908-ban 91.442 kor. 17 fill.
Miután a vámjövedelemből fenntartandó útak közé 102·270 km. törvényhatósági utat is felvettek, a törvényhatósági útalap kedvezőbb helyzetbe került, a felszabadult jövedelem terhére 73·740 km. hosszú viczinális és községi közdűlőútat vettek fel a törvényhatósági útak sorába, melyből 53·600 km. még kiépítetlen volt. A kiépítetlen utak az érdekelt községek hozzájárulása és az útalap terhére felvett 230.000 K kölcsönből épültek ki.
Ezek szerint az utolsó öt év alatt több, mint 200 km. hosszú út épült ki, tehát a vármegye úthálózata többet fejlődött az utolsó öt év alatt, mint a megelőző 30 év alatt összesen. Ez óriási haladás első sorban Majzik Viktor alispán nagy gonddal kidolgozott és fáradságot nem ismerő tevékenységgel végrehajtott útügyi programmjának, továbbá a törvényhatósági bizottság bölcs áldozatkészségének köszönhető. Szinte páratlanul áll Heves vármegye az országban, a mennyiben hatalmas úthálózatát egy fillérnyi állami támogatás nélkül hozta létre. Igaz, hogy a százezreket igénylő befektetések miatt a vármegye anyagi ereje ki is merült és most már kénytelen államsegélyért folyamodni.
A törvényhatósági útalap 1908. évi zárszámadásának adatai ezek: bevétel 1,989.064 kor. 16 fill., kiadás 1,937.150 kor. 55 fill., maradvány 51.913 kor. 61 fill. - Cselekvő állása 71.704 kor. 40 fill., szenvedő állása 2,317.238 kor. 45 fill. Az útalap javára évenként az állami adók után 10% útadót vetnek ki.
Az útügyi közigazgatás ellátásában az alispán segélyére vannak az V. kerületi közúti felügyelő, az egri kir. államépítészeti hivatal, hat vármegyei útbiztos és 80 útkaparó. Az útbiztosok és útkaparók javadalmazása a mai viszonyoknak teljesen megfelelően rendezve van, a mennyiben az útbiztosok a XI. rangosztálynak megfelelő fizetést és lakbért, kilométerenként pedig 10 korona úti átalányt élveznek, az útkaparók közül 1/3-ada 480 K, 1/3-ada 540 K., és 1/3-ada 600 K évi fizetés kap. Az útbiztosok a vármegyei tisztviselői nyugdíjalap tagjai, az útkaparóknak pedig külön nyugdíjalapjuk van.
Az V. kerületi közúti felügyelő Kovách Kálmán kir. műszaki főtanácsos, az egri kir. államépítészeti hivatal főnöke Moldovány Béla kir. főmérnök, tagjai 267Preszler Miklós kir. mérnök és Szőke Jenő napi-díjas mérnök. Vármegyei útbiztosok Egerben Orosz Tibor, Gyöngyösön Gecző János, Hatvanban Bazsán István, Hevesen Maczki Béla, Pétervásárán Csomor István és Tiszafüreden Juhász József.
Vasutak.
A vármegye vasút-hálózata eléggé fejlettnek mondható. A budapest-lawocznei fővonal a vármegye déli részét 60·918 km. hosszban szeli át a következő állomásokkal: Hatvan, Hort, Vámosgyörk, Adács, Karácsond, Ludas, Kálkápolna és Füzesabony. E fővonal helyzetét tekintve, a laikus szemlélőnek is azonnal feltünik, hogy a fővonal a vármegye két városát, Egert és Gyöngyöst messze elkerüli. A vonal építése alkalmával, a 70-es években, a vármegye és a két város vezető körei nem tudták egy ilyen vasúti fővonal óriási fontosságát mérlegelni és a vonal irányának megállapításánál a helyi érdekeltség befolyását nem érvényesítette. Ennek tudható be az a helyrehozhatatlan állapot, a mely a vármegye két virágzó városát a fővonalból örökre kizárta.
A budapest-ruttkai fővonal 31·105 km. hosszban érinti a vármegye nyugati szélét Hatvan, Apcz-Zagyvaszántó, Szurdokpüspöki, Pásztó, Tar és Nagybátony állomásokkal.
Mellékvonalak és h. é. vasútak a következők:
Eger-füzesabony szárnyvonal, Füzesabony, Maklár, Eger állomásokkal, 12·974 km. a megye területén.
Gyöngyös-vámosgyörki szárnyvonal, Vámosgyörk, Gyöngyöshalász és Gyöngyös állomásokkal, 12·759 km.
Kisterenye-kisujszállási h. é. v. 86·810 km. hosszban szeli keresztül a vármegyét Mátramindszent, Mátraballa, Mátraderecske, Parád, Sirok, Tarnaszentmária, Verpelét, Feldebrő, Aldebrő, Kápolna, Kál-Kápolna, Erdőtelek, Heves, Hevesvezekény, Tarnaszentmiklós és Kisköre állomásokkal.
Debreczen-füzesabonyi h. é. v. Tiszafüred, Poroszló, Mezőtárkány és Füzesabony állomásokkal, 30·770 km. hosszban érinti a vármegyét. E vonal Tiszafürednél a hatalmas, vasszerkezetű állami hídon kel át a Tiszán.
A régi Tiszahídat ugyanis a szabadságharcz idejében felgyujtották s azóta csak komp közvetítette a közlekedést. A Tiszának e része azonban ármentesítve nincs, s így az áradás beálltával Poroszlótól-Tiszafüredig az egész vidék egy tenger volt, melyen a jégzajlásig csak kompok és tutajok segélyével lehetett közlekedni, de később csak a madár járhatott át. A debreczen-füzesabonyi h. é. vasút építésével kapcsolatban az 1890-1891. években segítettek ez állapotokon, a mennyiben az állam a vármegyével s a h. é. vasút igazgatóságával karöltve 1.400,000 koronáért megépíttette a hatalmas 270 m. nyílású (30+70+70+70+30). közúti és vasúti vasszerkezetű hídat. Ugyanekkor épült ki az Eger-debreczeni törvényhatósági közút Poroszló-tiszafüredi ártéri szakasza 440 ezer korona költséggel, a h. é. vasút törzsrészvényeiből pedig 200 ezer korona értéket vállalt el a vármegye. A közforgalom ekként mind vasúton, mind közúton akadálytalanul bonyolítható le.
A karczag-tiszafüredi h. é. vasút 12·750 km. hosszban szeli a vármegyét, Tiszaszőlős és Tiszafüred állomásokkal. A magyar királyi államvasútak egyik másodrendű vonala, a hatvan-szolnoki vonal, mindössze 7·090 km. hosszban halad a vármegye területén, állomása azonban a vármegyében a kiinduló Hatvan állomáson kívül több nincs.
A regényes fekvésű eger-putnoki h. é. vasútat az 1908. év november 12-én adták át a forgalomnak. E vonal a kezdő állomástól, Egertől Felnémet és Szarvaskő állomásokkal 17 km. hosszban szeli a vármegyét. A vonalat eredetileg Eger és Vadna között tervezték s az előmunkálati engedélyt még az 1899. évben adta ki a kereskedelmi miniszterium Márkus Ágoston és társainak. Az 1900. év május és 1903. év április havában megtartott közigazgatási bejárásokat azonban már a Putnok felé irányuló vonal kiépítésére nézve tartották meg, mivel az érdekeltek meggyőződtek arról, hogy a Vadna felé való építés a természeti nehézségeken kívül oly horribilis tőkét igényel, hogy annak jövedelmezősége kizárt benne. Az engedélyezési tárgyaláson a vasút építési költségeit 7.680,000 koronában állapították meg, a melyből Heves vármegye 100 ezer, Eger város 200 ezer koronát jegyzett. A vasút finanszírozását lovag Wessely Károly szilvási nagybirtokos vállalta el. A vonal már Heves vármegye területén is meglehetős nehéz terepviszonyok mellett épült, hatalmas töltéseiről és sziklabevágásairól 268gyönyörű kilátás nyílik az Eger folyó völgyére s a Bükk-hegység bérczeire. Szarvaskő község határában két alagút épült, az egyik 146 méter hosszú, melyből egy rész 40-60 cm. vastag beton burkolattal van ellátva, a többit természetes sziklába fúrták, - a másik alagút Sergeans-féle légnyomásos fúrógéppel készült.
Eger város nagy reményeket fűz az új vasúthoz, mivel ennek útján kijut ama zsákutczából, a melybe a budapest-lawocznei vonal szerencsétlen iránya juttatat és Borsod, valamint Gömör vármegyéből közvetetlen összeköttetést nyer. A vármegye éjszakkeleti részének természeti kincsei szintén e vasutnak köszönhetik feltárásukat, mert az Egercsehi község környékén lévő gazdag széntelepek kiaknázására a vasúttal együtt született, mely az egercsehi kőszénbánya-részvénytársaság.
Végül a vámosgyörk-jászapáti h. é. vasútat az 1909. év július hó végén adták át a forgalomnak. Ez új vasút Jász-Nagy-Kún-Szolnok vármegyének Jászvidékét van hivatva a budapest-miskolczi fővonallal közvetlen összekötni és Heves vármegyét Vámosgyörk és Tarnaörs községek határában érinti néhány km. hosszban.
Posta.
A közforgalmi érdekeket szolgáló postahivatal van a vármegyében állami jellegű Eger, Gyöngyös és Hatvanban, postamesterek által kezelt pedig 62. Postaügynökség van 5, faluzó levélhordójárat pedig 3. Távirda-hivatal a következő községekben van: Apcz, Eger, Füzesabony, Gyöngyös, Hatvan, Heves, Kápolna, Ludas, Parád, Pásztó, Pétervásár, Poroszló, Tiszafüred és Tiszaszőlős. A törvényhatósági távbeszélő-hálózat fejlesztésére a vármegye igen sokat áldozott már s a további építkezések épen azért haladnak lassan, mert a vármegye anyagi ereje kimerült és súlyos hozzájárulási összegek viselésére az érdekeltség kevés helyen hajlandó. Távbeszélő hivatalok a következő helyeken vannak: Adács, Ecséd, Eger, Erdőtelek, Füzesabony, Gyöngyös, Gyöngyöshalász, Hatvan, Heves, Kál, Mezőtárkány, Nagyréde, Parád, Pétervásár, Poroszló, Tiszafüred, Verpelét.
A parádi Ybl-szálló és a fedett folyosó.
A parádi Juliette-lak.
A parádi vendéglő.
A parádi Zsuzsánna-lak.

0. Katona Historia crit. Hung. Tom. IV. ord. XI. 563. és Szirmay C. Zemplén notit. top. 136, 160, 195.
1. Gr. Khuen-Héderváry levéltár Fasc. 10. Nro. 263.
2. U. o. Fasc. 10. Nro. 271. 273.
3. U. o. Fasc. 10. Nro. 237.
4. U. o. Fasc. 10. Nro. 280.
5. U. o. Fasc. 10. Nro 282.
6. U. o. Fasc. 7. Nro 170.
7. U. o. Fasc. VII. 170.
8. U. o. Fasc. VII. Nro 170.
9. U. o. Fasc. 1. Nro. 3. XXVII. Nro 3.
10. Országos levéltár Urbar. et Conscript. Fasc 5. Nro. 12.
11. Gr. Khuen-Héderváry lvt. Fasc. 1. Nro. 20, 21.
12. U. o. Fasc. 1. Nro. 22.
13. U. o. Fasc. 7. Nro. 170.
14. U. o. Fasc. 15. Nro. 382.
15. U. o. Fasc. 1. Nro. 27.
16. U. o. Fasc. 1. 28.
17. U. o. Fasc. 7. Nro. 170.
18. Gr. Károlyi nemzetség lvt. G. K. Gy. szekrény 1. fiók 7. szám.
19. U. o. 1. fiók szám.
20. L. Országos levéltár 1770-iki urbarialis tabellák.
21. L. U. o.
22. Gr. Khuen-Héderváry lvt. Fasc. 5. Nro. 128-134, 140, 143, 149, 151, 153.
23. U. o. Fasc 5. Nr. 124.
24. U. o. Fasc. 4. No. 113.
25. U. o. Fasc. 4. Nro. 113.
26. U. o. Fasc. 4. Nro. 113.
27. Gr. Károlyi nemzetség lvt. GKGY. szekrény 1. fiók 61a szám.
28. U. o. 2. fiók. 46-51. számok.
29. U. o. 2 fiók 4. szám alatt.
30. U. o. 2 fiók 10, 14. szám alatt.
31. U. o. 2. fiók 5. szám alatt.
32. U. o. 2 fiók 18. szám alatt.
33. U. o. 2 fiók 20. és 21.
34. U. o. 2 fiók 84. sz.
35. U. o. 2 fiók 32-35. számok alatt.
36. U. o. 2 fiók 27. szám.
37. U. o. 2 fiók 27. szám alatt.
38. U. o. 2 fiók 39. és 41. szám alatt.
39. U. o. 2 fiók 29. szám alatt.
40. U. o. 2 fiók 39 és 41. szám alatt.
41. U. o. 2 fiók 32-35. számok.
42. U. o. 2 fiók 39. és 40. számok.
43. U. o. 2 fiók 39. és 41. számok.
44. U. o. 2 fiók 32-35. szám alatt.

« HEVES VÁRMEGYE NÉPE. Irta Kürti Menyhért. | KEZDŐLAP Heves vármegye Tartalomjegyzék | KÖZEGÉSZSÉGÜGY. Irta Turtsányi Gyula dr. A parádi gyógyfürdő ismertetése. Bréhm János dr. adataiból. »