# 7.1. Érzelmi tartalom és beállítás Képzeljük el, hogy a kormány munkájáról és a jövőbeli kilátásokról a következő jellemzéseket kapjuk. (1) A kormány elpazarolta az adófizetők pénzét. Rengeteget költött értelmetlen beruházásokra, szórta a pénzt, hogy népszerűségét növelje, s gyakorlatilag csődbe vitte az országot. Ennek az árát a lakosság fogja megfizetni. Az elkövetkező években rosszabbul fogunk élni, sokan nyomorogni fognak. (2) A kormány nem gazdálkodott kellő körültekintéssel. Egyes fejlesztési projektjei kudarcot vallottak. A lehetőségeknél többet költött szociális juttatásokra, ami komoly költségvetési hiányhoz vezetett. Az egyensúly visszaállításának érdekében megszorításokra lesz szükség. A jelenlegi életszínvonal az elkövetkező években nem lesz fenntartható, s a lakosság egy része a társadalmi létminimum alá szorul. Az (1) szövegből egyértelműen adódik a következtetés: a kormány csapnivaló munkát végzett, mennie kell. A (2) szöveg is bírálja a kormányt. De el tudjuk képzelni, hogy szerzője ezek után mégis amellett érveljen, hogy újra bizalmat kell szavazni neki. Az (1) szöveg esetén az ilyen folytatás gyakorlatilag elképzelhetetlen. Egy ilyen jellemzés után nagyon-nagyon súlyos érvekre van szükség újraválasztásához. (1) szerzőjéről azonnal feltételezzük, hogy a kormány politikai ellenfele. (2) szerzője inkább politikai elemzőnek tűnik, vagy esetleg a kormányoldal önkritikus képviselőjének. A szövegek mely vonásai magyarázzák ezt a különbséget? Kezdjük azzal a kérdéssel, hogy a két szöveg ugyanazt mondja-e. Megegyezik-e a két szöveg információtartalma? Ugyanazokat a tényeket írják-e le? Részben igen. Hasonlítsuk össze az alábbi kifejezéseket.
| (1) | (2)
pazarol | nem gazdálkodik kellő körültekintéssel
szórja a pénzt | a lehetőségeknél többet költ
rosszabbul fogunk élni | az életszínvonal nem lesz fenntartható
nyomorog | a társadalmi létminimum alatt él

A két oldalon szereplő kifejezések információtartalma (vagy kognitív tartalma) megegyezik. A kétféle jellemzés pontosan ugyanazokban az esetekben alkalmazható. Aki pazarol, az nem gazdálkodik kellő körültekintéssel, aki pedig nem gazdálkodik kellő körültekintéssel, az pazarol. Aki szórja a pénzt, az a lehetőségeknél többet költ, aki pedig a lehetőségeknél többet költ, az szórja a pénzt. E kifejezések mégsem egyenértékűek. A kifejezések ugyanis nemcsak a tényeket írják le, hanem kifejezésre juttatják, hogy a beszélő hogyan érez e tényekkel kapcsolatban, illetve, hogy hogyan értékeli azokat. Amiben e kifejezések különböznek, azt érzelmi tartalomnak nevezzük.

A "pazarol" egyértelműen elítélő. A "nem gazdálkodik kellő körültekintéssel" azt sugallja, hogy azért nem volt híján körültekintésnek, csak éppen ez nem volt elegendő. Ez sem dicséretes, de talán megbocsátható.

A "szórja a pénzt" szintén egyértelműen pejoratív. Az "a lehetőségeknél többet költ" semleges: megállapít egy tényt, de nem értékeli azt.

A "rosszabbul fogunk élni" ijesztő perspektívát tár elénk. Nagyon nem akarunk rosszabbul élni. "Az életszínvonal nem lesz fenntartható" semleges, technikai jellemzés. Mintha itt nem rólunk lenne szó, hanem valamilyen személytelen jelenségről.

A "nyomorogni" szó kendőzetlenül ábrázol egy rettenetes állapotot. "A társadalmi létminimum alatt élni" kifejezés leplezi a rettenetességet. Mint az előző, ez is afféle objektív, technikai kifejezés.

A két szöveg eltérő hatása részben ezeken a különbségeken alapul. (1) súlyosan elítéli a kormányt, és ijesztő képet fest a jövőről. (2) hibáztatja a kormányt, és a kilátásokat kedvezőtlennek mutatja. Bár a fenti kifejezésekkel pontosan ugyanazt mondják, nem ugyanazt az érzelmi reakciót váltják ki. Látnunk kell: az érzelmi tartalommal való befolyásolás nem racionális meggyőzés. Nem az eszünkre hat, hanem az érzelmeinkre.

Ugyanakkor nem igaz, hogy két szöveg pusztán érzelmi tartalmában különbözik. Hasonlítsuk össze az alábbi kifejezéseket.

(1) | (2)
értelmetlen | kudarcot vall
népszerűségét kívánja növelni | szociális juttatásokra költ
gyakorlatilag csőd van | komoly költségvetési hiány van
a lakosság fizeti meg az árát | megszorításokra lesz szükség

A két oszlopban szerepelnek olyan kifejezéspárok, amelyeknek érzelmi tartalma különbözik. Az "értelmetlen" pejoratív. A "kudarcot vall" nem az. A "csőd" ijesztő. A "komoly költségvetési hiány" kevésbé az. Csakhogy itt az információtartalom is különbözik, a kifejezések alkalmazási köre átfedést mutat, de nem esik egybe.

Egyes értelmetlen cselekedetek kudarcot vallanak. De attól, hogy valami kudarcot vall, nem feltétlenül értelmetlen. Egy nemes és végiggondolt cselekedet is kudarcot vallhat.

Valaki kívánhatja népszerűségét úgy növelni, hogy szociális juttatásokra költ. De számtalan más módon is kívánhatja népszerűségét növelni, s e módok nem mindegyikével tesz jót. Az viszont biztos, hogy önös érdekek vezérlik. Aki szociális juttatásokra költ, az az érintettekkel jót tesz. Továbbá nem kell, hogy önös érdekek vezessék.

Ha gyakorlatilag csőd van, akkor biztos, hogy komoly költségvetési hiány van. De a komoly költségvetési hiány nem mindig ilyen súlyos. A költségvetési hiány akkor is lehet komoly, ha messze vagyunk a csődtől.

A megszorító intézkedések között lehetnek olyanok, amelyek közvetlenül a lakosságot érintik. De nem minden megszorító intézkedés ilyen. Ezért a megszorító intézkedésekből nem következik automatikusan, hogy a lakosság rosszabb helyzetbe kerül.

A két oszlopban szereplő kifejezéspárok egyformán igazak lehetnek - hiszen információtartalmukban van átfedés. Mégsem ugyanazt mondják. Ugyanazokat a tényeket másként állítják be. Ez a második tényező, amely miatt a két szöveg egészen másként hat az olvasóra. A világról való ismereteink általános fogalmakon alapulnak. Ha egy dolgot valamilyen általános fogalommal írunk le, ebből képesek vagyunk következtetéseket levonni. Ezért nem mindegy, hogy valamit hogyan állítunk be.

Ha valaki értelmetlen dolgokat csinál, jobb semmit sem rábízni. A kudarc prognosztizálható. Aki viszont kudarcot vall, az nem feltétlenül méltatlan bizalmunkra. Lehet, hogy csak balszerencséje volt.

Aki népszerűségét kívánja növelni, az önös érdekeit követi. De hát a kormánytól nem azt várjuk el, hogy önös érdekeit szolgálja, hanem hogy velünk tegyen jót. Aki szociális juttatásokra költ, az jót tesz.

Ha valaki gyakorlatilag csődbe viszi az országot, az alkalmatlan és pont. Akinek a tevékenysége súlyos költségvetési hiányhoz vezet, annak alkalmassága kétséges, de nem zárható ki.

Ha mi fizetjük meg a kormány tevékenységének az árát, velünk babráltak ki. Okunk van haragudni. A megszorító intézkedések azonban nem feltétlenül érintenek bennünket, és nem feltétlenül csak bennünket érintenek. Okunk lehet ugyan haragudni, de kevésbé fogunk haragudni, mintha pontosan velünk, és csak velünk tennének volna rosszat.

A tények megfelelő beállításával való meggyőzés a racionális meggyőzés egy fajtája. Aki a tényeket egy bizonyos módon állítja be, az a világra vonatkozó ismereteinkre apellál, és arra, hogy a tényekből és ismereteinkből a megfelelő tanulságokat fogjuk levonni. Ugyanakkor, mint a racionális meggyőzés minden fajtája, ez is alávethető a racionális kritikának.

Végezetül fontos látnunk, hogy az érzelmi tartalom és a beállítás általában nem független egymástól. Viszonylag ritkán fordul elő, hogy két kifejezés csupán érzelmi tartalmában következik. A tipikus esetben az ugyanazokat a tényeket más-más érzelmi tartalommal megjelenítő kifejezések más beállításban mutatják ezeket.