# Megközelítés

Gondolataink megformálását segíti, ha feltárjuk azokat az értelmi összefüggéseket, amelyekben jelentésekkel telítődhetnek, amelyben elnyerhetik jelentőségüket.

Szöveggé formálni a gondolatot, elkészíteni az írás előzetes tervét így többek között elsősorban azt jelenti: tisztázzuk, földerítjük, fölfedezzük azokat a kérdéseket, amelyekre gondolataink valamiféle választ adhatnak, amelyekkel kapcsolatban valamiféle válaszhoz segíthetnek minket.

1. példa. Menjen el színházba! (Nézze meg például az Üvegcipő előadását a budapesti Örkény Színházban!) Alighanem valamilyen véleményt, ítéletet alkot majd róla (tetszik önnek, vagy nem tetszik). De hogyan születhet ebből valamely írás terve?

Figyelje meg azt, aki életében először járt színházban, vagy először látott és hallott operaelőadást! Alighanem zavarba jön majd, ha komolyan veszi a nekiszegezett kérdést: hogy' tetszett. Bizonytalan: mit is jelenthet az adott helyzetben a tetszés. Nincs mihez viszonyítania. Nincsenek tájékozódási pontjai. Ahhoz, hogy tessék vagy ne tessék az előadás, kell, hogy már eleve legyen valamiféle nézői tapasztalata.

Fölvetődik a kérdés: mi ösztönözné önt arra, hogy a nyilvánosság előtt adja elő véleményét, ítéletét. Melyik közösség, csoport tartja fontosnak az ön ítéletét? Mely közösség, csoport helyzete, gondjai, kérdései ösztönöznék önt rá, hogy számára ítéletet fogalmazzon meg az előadásról? Hogyan ítéli meg saját véleményét: vajon ezzel képes-e érdemes adalékot kínálni az előadás létrehozói számára? Szívesen kezdeményezne valamiféle dialógust az alkotókkal? Netán ön új vagy mellőzött, elfelejtett mércéket tud megjeleníteni az előadásról vagy a színházról folyó dialógusban? Esetleg olyasmit fedezett föl az előadásban, amely elkerülte a más nézők, kritikusok, ítészek figyelmét?

Ezt követhetik közelebbi kérdések. A példánál maradva, mihez képest tetszik (vagy nem tetszik) önnek az Üvegcipő! Mondjuk, Hámori Gabriella játéka tetszik benne. (Ám a válasszal nem szabad megelégednie. Mihez képest tetszett a játéka? Például már láttunk őt korábban a másik Molnár Ferenc-darabban, a Liliomban. Vagy másik színházi szerepben is látta őt, tavaly például Kecskeméten vele látta Gombrowicz darabját, az Yvonne, burgundi hercegnőt. Vagy filmszerepekben látta eddig.) Vagy Für Anikó játéka nyerte meg a tetszését. (Ismét tovább kell kérdeznie! Mik a tájékozódási pontjaink? Például látta az Üvegcipő korábbi előadását az Új Színházban és összeveti Für Anikó mostani alakítását Takács Kati akkori alakításával. Takács Adélja mennyire elgyötört, mennyire maga alá gyűrte őt az élet, Für Adélja vagányabb, erotikusabb, még vannak lelki és fizikai tartalékai. Für Adélja képes a személyiségével rabul ejteni meglett férfiakat és ifjú ficsúrokat egyaránt. Takács Adélja inkább az érzelmeivel vagy az anyagi helyzetükkel zsarolta meg a férfiakat, s így kerekedett fölébük.) Vagy Mácsai Pál munkáját értékeli nagyra. (De ne elégedjék meg ennyivel! Miért becsüli a rendezői teljesítményt? Például az, hogy kézzelfoghatóvá tette azt a polgári világot, amelyet Molnár megírt. Ha látta Ács János rendezését korábban az Új Színházban, összevetheti a két munkát. Mácsai igazi mérkőzéssé alakított Adél és Irma küzdelmét. Hámori és Für játéka igazi dilemma, igazi döntés elé állítja Sipos Józsefet. Vagy találó eszköznek ítéli az ötletet, hogy Lilike szöveg nélküli szerepét hörcsögre osztotta Mácsai, amellyel Irma világát, személyiségét érzékeltetheti.)

Olvasmány az 1. példához. Olvassa el Kertész Imre esszéjét Spielberg és Benigni egy-egy filmjéről, vagy Márton László írását a budapesti Katona József Színház Kleist-előadásáról, vagy Bán Zoltán András esszéjét Eötvös Péter Három nővér operájának különféle előadásairól (Márton 1997. b.
, Kertész 1998.
, Bán Z. 2000.
)!

Feladatok az olvasmányhoz.
Gyűjtse össze, milyen mércék, milyen viszonyítási, tájékozódási pontok jelennek meg az esszékben!
Milyen háttértudást vagy előzetes ismereteket, milyen tapasztalatokat hoznak mozgásba a szerzők?

2. példa. Szembesül vele, hogy az ország egyik első számú politikai vezetője szt-tiszt volt a Kádár-rendszerben. Ítéletet, véleményt alkot az esetről. De hogyan születhet ebből valamely értekező írás terve?!

Mihez képest állítja, hogy ez rendjén való vagy esetleg nem az? (Például, nem rendjén való, hogy ismét meghurcolnak valakit, akit szeretünk, aki becsülettel végigdolgozta az életét, résztvett a rendszerváltásnak nevezett fordulat előkészítésében. Minek feszegetni azt, ami elmúlt? Minek rossz hírbe hozni az ország vezető politikusát, ami esetleg rossz fényt vethet az országra? Nem ártott senkinek, ezért magánügy, hogy érdekből vagy kényszerből szolgálta az elmúlt elnyomó államgépezetet. Nem rendjén való a közszereplő viselkedése, hogy eltitkolta a választópolgárok előtt saját múltját. Vagy nem rendjén való az a közgondolkodás, az az állampolgári szemlélet, amely törekednék elmismásolni az eset jelentőségét. Vagy nem rendjén való belekeverni az erkölcsöt a politikába. A politika a jog, az erő, az érdekképviselet világa, nem az ájtatoskodásé, a gyengék sápítozó erkölcsösködéséé, lelkizéséé. Vagy nem rendjén való, hogy már és még az értelmiségnek sincs igénye rá, hogy a politikai szereplők megítélésében erkölcsi mércéket alkalmazzon.) Hirtelen elbizonytalanodik az ember, csakugyan ennyire elválasztható, illetve elválik egymástól a politika és az erkölcs?

Olvasmány a 2. példához. Ha fölkeltette az érdeklődését a probléma, ha kíváncsi rá, hogyan vezethetnek tudományosan igényes esszé megszületéséhez az efféle gondolatok, olvassa el Kis János A politika mint erkölcsi probléma kötetének előszavát (Kis 2004
: 9-18. old.)!

Feladatok az olvasmányhoz. Kövesse nyomon Kis gondolatát az érlelődés egyes szakaszaiban! Jellemezze az egyes szakaszok gondolati szituációját!

4. olvasmány. Olvassa el Fehér M. István Heidegger és a szkepticizmus esszéjének előszavát (Fehér M. 1998
: 7-10. old.)! Ha kevésbé jártas a filozófiában, elég, ha csak a 7-8. oldalakat olvassa el.

Feladat a 4. olvasmányhoz. Különítse el, határolja körül, hogy az érlelődés során milyen állomásokon ment keresztül a gondolat a konferencia-felkéréstől addig, hogy megszületett a könyvnyi terjedelmű esszé!

Vitákban (akár egyazon műhelyen belül, akár különböző műhelyek, iskolák képviselői között) rendszerint kevéssé okoz gondot a gondolatok "tájolása", a konfrontáció tétjének, a vonatkozási körök, a viszonyítási pontok, a mércék meghatározása.

5. olvasmány. Olvassa el a következő négy (A-B-C-D) vita némelyikének a szövegeit!
Az "A"-vita a Hamlet értelmezésével kapcsolatban alakult ki. Szövegei: Fodor 1991
, Kis 1998.
A "B"-vita a cigány azonosságvállalás, a cigányként való azonosítás, besorolás meghatározásaival kapcsolatban bontakozott ki. Szövegei: Ladányi, Szelényi, 1997
, Havas, Kemény, Kertesi, 1998
, Ladányi, Szelényi 1998
, Kertesi, 1998
, Ladányi, Szelényi, 1998b
A "C"-vita a lengyel Szolidaritás mozgalom jelentőségének megítéléséből nőtt ki. Szövegei: Kis, 2005
, Tamás G., 2005
, Kis 2005b
A "D"-vitára Aranyszájú János ariánusok ellen írt kilenc prédikációja magyar fordításának megjelenése adott alkalmat.
Szövegei: Vattamány, 2003
Perczel, 2003

Feladatok az 5. olvasmányhoz.
Állapítsa meg, mik a vitatott állítások, kérdések a vitákban?
Az ön értelmezésében a különféle résztvevők szemszögéből mi a vita tétje?
Az ön megítélése szerint mi áll, mi fordul a vitatott állításokon, kérdéseken?
A vita a résztvevők számára a tájékozódási, viszonyítási pontok biztonságát kínálja milyen stílusjegyekben, gondolati eszközökben nyilvánul meg ez a sajátság a szövegekben?
Kísérelje meg fokozati sorrendbe állítani az olvasott vitákat abból a szemszögből, hogy a vita résztvevői, helyesebben a szövegeikben megjelenő szemléletmódok, világlátások milyen közelségben vagy távolságra állnak egymáshoz! Milyen mércék szerint állította fel a sorrendet?