# 2.4.2. A konklúzió elhelyezése Az irreleváns szempontok bevonásának, a vita tárgyára, témájára csak érintőlegesen irányuló komplett érveléseknek, és a viták ebből fakadó parttalanságának jelentősen kedvez, ha a vita témája előzetesen nincs pontosan meghatározva, vagy a vizsgálati szempontok köre nincs eléggé szűkítve. A tartalmas vita feltétele, hogy tárgya, illetve a vizsgálat szempontjai világosan körülhatároltak és kimondottak legyenek. Csak ez teszi lehetővé az irrelevanciák észlelését, és leválasztását a releváns nézőpontokról és érvekről, és a vita mederben tartását. Ugyanilyen okból a szóbeli érvelések esetében mindenképpen az érvelés elején, lényegében a nyitó mondatokban célszerű kimondani a konklúziót vagy tézist, azaz hogy mi mellett, és milyen szempontból kívánunk érvelni. A konklúzió világossá tételére érdemes használnunk a fentebb már látott argumentatív perfomatív kifejezéseket: Amellett kívánok érvelni, hogy Álláspontom az, hogy Azt képviselem, hogy Azon az állásponton vagyok, hogy Van, amikor a konklúzió kimondása már magában foglalja a nézőpontot is, de gyakorta érdemes külön kimondani, és ezzel kiemelni, hogy milyen nézőpontból érvelünk. Kényes témák, sztereotípiákat előhívó kérdések esetében még gyakran ez is kevés: ilyenkor azt is célszerű kimondanunk, hogy mi mellett nem kívánunk érvelni, vagy hogy milyen szempontból nem kívánunk érvelni az adott dolog mellett. A halálbüntetés elleni okfejtésünket kezdhetnénk például a következő módon: "A halálbüntetés újbóli bevezetése ellen kívánok érvelni. A halálbüntetés ellen szóló érveim a következők…" Ha azonban így kezdjük, akkor nem tesszük egyértelművé, hogy milyen nézőpontból vizsgáljuk a témát. A halálbüntetés újbóli bevezetése ellen ugyanis lehet jogi alapon, Magyarország jogi kötelezettségeire hivatkozva érvelni, éppúgy, mint annak alapján, hogy halálbüntetésnek nincs visszatartó ereje, vagy hogy az esetleges tévedés jóvátehetetlen. Sőt, akár mindezen szempontok alapján együttesen is érvelhetünk. Elképzelhető azonban, hogy - a vita közönségét figyelembe véve - az egyik hatékonynak bizonyulhat, míg egy másik nézőpontból történő érvelés nem. Ilyenkor a megfelelő nézőpont kiválasztása és kimondása a vita elején perdöntő lehet az érvelés sikere szempontjából. Segíthet, például, a nekünk tulajdonítható irreleváns nézőpontok, a nekünk szegezhető irreleváns érvek leválasztásában, elutasításában. Sőt, lényegében az érvelés nyitó mondataiban dől el, hogy mi számít majd irrelevánsnak. Ám ha nézőpontunk az elején elsikkad, akkor később már szinte lehetetlen korrigálni: utólag ez már magyarázkodásnak és visszavonulásnak hat. A szóban előadott érvelések esetében az érvelő lényegében csak a befogadó memóriájára tud hagyatkozni, amelyet viszont könnyű túlterhelni. Így nagy a félreértés, a meg nem értés, a pontatlan felidézés kockázata. Ez a táptalaja a téves, illegitim bírálatnak, sőt, az erősen támadó, agresszív hangnemű kritikának is. Emiatt különösen fontos, hogy az érvelő saját maga és közönség számára már mondandója elején a lehető leghatározottabban, a legvilágosabban és a lehető legélesebben formában kimondja a konklúziót. Látnunk kell: amit megtehetünk a vita elején, azt nem tehetjük meg a közepén vagy a végén. Ha megpróbálkozunk vele, nem érjük el ugyanazt a meggyőző hatást.