# ISMERTRŐL RÖVIDEN

Többféle alkalomból is előfordulhat, hogy valamilyen, a reménybeli olvasóink számára ismertnek tekinthető alkotásról, álláspontról, műről, eseményről írunk esszét. Ekkor az olvasóról feltételezhetjük, hogy még akkor is követni tudja kritikánkat, ha annak bemutató jellegű leírását nem, vagy nem minden részletében biztosítjuk számára írásművünkben. Sőt előfordulhat nem írásos ismertnek tekintett művek esetén, hogy erre nem is vagyunk képesek. Ilyen jellegű esszék az előadás-, és kiállítás-kritikák, zene- és színikritikák. De elképzelhető közismert könyvekről új szempontokat felvillantó kisesszé is.

Az, hogy mit tekinthetünk ismertnek, persze messze nem egyértelmű. Vannak a széles közönség számára ismert, populáris alkotások, események (pl. tv, rádióműsorok, színházi előadások, mozifilmek, stb.), amelyekről joggal feltételezhetjük a közismertséget. Másrészt vannak egy szakmán belül ismertnek vagy klasszikusnak vehető művek. Ezekről egy más diszciplínában már egyáltalán nem feltételezhetjük a közismertséget. Az ilyen művekről "az ismertről röviden" műfajban csak például szakfolyóiratokban vagy szemlékben írhatunk.

Ismert alkotásról írva nem azok megismerését segítő olvasónaplóra gondolunk, hanem valamilyen új szempont, új alkalom (megújuló aktualitás) igényli a felelevenítést, újragondolást. Éppen ezért az ilyen írások esetében a bevezetésben szót szokás ejteni arról az alkalomról, amely a kisesszé megírását szülte, pl.:

"Papp Márta Szvjatoszlav Richterről készített beszélgetéseiből (Muzsika 1998/6-7.) kitűnik: nehéz ösvényt vágni a zongoraművész felvételeinek dzsungelében - a diszkográfiák hiányosak, a nemzetközi hanglemezpiacon kalózkiadások keverednek az előadó által szentesített dokumentumokkal. Márpedig 1997. augusztus 1-jén lezárult egy korszak: századunk egyik legnagyobb muzsikusának művészetével már csak felvételeit hallgatva ismerkedhetnek az újabb nemzedékek. A Philips a közelmúltban két Richter-sorozatot is megjelentetett: egy tömöret és egy enciklopédikusat - mindkettő célja bemutatás és összefoglalás; mindkettő más-más eszközökkel segíti az életműben eligazodni próbálót." Csengery Kristóf "Alapvető és jóváhagyott. Richter hanglemezantológiák", Csengery 1999
: 34. old.

Gyakran előfordul, hogy egy személyes élményből táplálkozó, szubjektívebb hangvételű narratív szakasz nyitja a dolgozatot, pl.:

"Ki ne csatlakoznék ma szívesen a kórushoz, mely Kurtág György dicséretét zengi? De honnan ez a hirtelen egyetértés? Már-már gyanús - nem igaz? Érvényét vesztette a hallgatólagosan elfogadott vélekedés, mely szerint a nagyok jellemzője, hogy eltérően értékelik őket? Bizony, emlékezetünkben visszhangzik még az a néhány pfuj, mely 1994. december 14-én a mély értelmű Sztélé elhangzása után a Berlini Filharmónia hangversenytermében szíven találta a megrökönyödött zeneszerzőt. Mégis, minden bizonnyal a jelenség túlértékelése volna a bérlettulajdonosok elhamarkodott reakciója hallatán az értelmiség megoszló véleményéről beszélnünk. Már másnap este, a koncert ismétlésekor helyreállt az összhang - a harmóniának ama fajtája, melyben van valami nyugtalanító, már-már provokatív." Roland Moser "Ernst von Siemens Zenei Díj Kurtág Györgynek", Moser 1998
: 12. old.

Ismert dolgok bemutatásának indoka lehet, hogy valamilyen tekintetben az eddig bevett értelmezés, értékelés elavulttá vált, igazságtalan, újragondolandó vagy hogy egy meghaladottnak tartott beállítás új erőre kell, hogy kapjon. Bárhogy is legyen, a rövid bevezetés az olvasó tudomására kell, hogy hozza, miféle tett végrehajtására készülődik jelen írásában a szerző, mik tartalmi indokai az újravételnek. Ennek megfelelően elkülöníthetünk különböző szerepeket az ismert művekről írt kisesszék számára, pl.

1. Helyreigazító célzatú rövidebb írások, amelyek célja az igazságszolgáltatás valamely alkotásnak, szerzőnek, előadónak, értelmezőnek vagy akár vonatkozó ténykérdésnek.
2. Előkészítő célzatú kisesszé, mely az ismert alkotással való várható újratalálkozáshoz megfelelő háttértudásokat, meghatározásokat szolgáltat.
3. Elbeszélő célzatú kisesszé, mely személyes adalékokat, eredeti élménybeszámolót kapcsol egy ismertnek tekintett hatáshoz, vagy szubjektív narratívájával a befogadói élmények különbségét teszi megragadhatóvá, vagy sajátos körülmények közt az alkotás ismétlődő aktualitására, figyelemreméltó, tanulságos jellegére mutat rá.
4. Kikérdező, kritikai célzatú kisesszé. Mely olyan kérdéseket intéz az alkotáshoz, melyek legitimitását, elfogadhatóságát, értékét befolyásolják. Jogosítványait kéri elköteleződései elfogadásához.

A szónak, hogy "kritikai", pozitív és negatív jelentései is vannak. Írhatunk kritikai esszét úgy is, hogy teljesen egyetértünk olvasmányunkkal. A "kritikai" sokkal inkább azt a hozzáállást írja le, amivel értelmezendő, értékelendő anyagunkat figyelembe vesszük. E hozzáállást talán úgy lehet a legjobban jellemezni, hogy távolságtartó értékelés. Mielőtt elvetnénk, vagy támogatnánk, elmarasztalnánk vagy dicsőítenénk kritikánk tárgyát, megvizsgáljuk belső és külső koherenciáját, adatgyűjtését, látókörét.

Bármennyire is ismertnek tekintsük a kritizált alkotás azon elemeit, melyen mondanivalónk nyugszik, mégis ismételten fel kell idéznünk. Ellentétben azonban egy ismeretlen mű bemutatásával, e felidézett részleteket nem kell fokozott bemutatói hűséggel kezelnünk. Róluk megfogalmazott mondanivalónkat kifejező mondataink e részleteket gyorsabban hasznosíthatják, pusztán az olvasói visszaemlékezés gyors előhívásával rögtön az érvelés folyamába illeszthetik. A hangsúly ebben a műfajban sosem a rekonstrukción, hanem a felhasználáson van.

Amikor nem kritikai hangvétellel, hanem inkább bemutató szándékkal írunk ismert művekről, akkor gyakran választunk általunk kedvelt, nagyra becsült műveket. Olykor úgynevezett klasszikusokat is. Alkalmat biztosíthat ilyesmire egy újrakiadás, ismételt levetítés, hangverseny, programra tűzés, stb. De ilyen lehet egy idegen nyelven keletkezett klasszikus újrafordítása is. Ekkor az alkalom időszerűsége, értékelése is megjelenhet a dolgozatban. Pl.:

"Évtizedeken keresztül egyik legnagyobb hiányossága volt filozófiai kultúránknak, hogy A tiszta ész kritikájának nem volt használható, legalábbis jól olvasható fordítása, s hogy a százéves Alexander Bernát- és Bánóczi József-féle fordítás (1891., 2. kiad. 1913) szinte megtalálhatatlan volt.
Nyilván ez indította 1981-ben az Akadémiai Kiadót arra, hogy a szöveget hasonmás kiadásban hozzáférhetővé tegye. Az eleve vitatható elgondolás azonban nem vált be, pontosabban rádöbbentett arra, hogy Alexander Bernáték egykor tiszteletet parancsoló s történetileg persze ma is nagyra értékelendő szövege reménytelenül elavult: inkább gátja már, mintsem ösztönzője annak, hogy Kant főművében elmélyedjen a mai olvasó.
Régen időszerűvé vált tehát egy új fordítás. S több mint időszerű volt, hogy Kis János évek óta készen álló, kitűnő és korszerű fordítása (melynek kiadását eredetileg az Európa Kiadó vette tervbe) végre megjelenjen."

Kelemen János "'Korlátozni' és 'merni a tudást'". (Kelemen 1996
)

Klasszikus művek kiadásakor a szöveget gyakran követik úgynevezett utószó műfajú kísérő írások. Az elhelyezés is sugallja, hogy az írás már előfeltételezi, az őt megelőző szöveggel való olvasói megismerkedést. Éppen ezért nem a szöveg újra elmesélésével foglalkozik az utószó - mint azt például bizonyos típusú előszavak teszik - sokkal inkább valamilyen ténybeli, értelmezés- és hatástörténeti adalékokat mozgósít, melyekkel éppenséggel nem lett volna ildomos előzetesen terhelni az olvasó saját értelmezői munkáját. Ugyanakkor a tények ismertetésén kívül az utószó végrehajt valamit, feladata van. Az ismert mű jelentőségét olyan szempontokból igyekszik megvilágítani, melyről az átlagos olvasó nem, vagy csak keveset tud. Aminek ismeretével azonban olvasmányélménye tovább gazdagodhat. Régen halott szerzők művei, klasszikus művek, ha széles körben ismertek is, pl. Homérosz eposzai, oly távol esnek korunktól, hogy ahhoz, hogy élvezetet jelentsenek az olvasók számára, fontos, hogy a szakember kiemelje, tudatosítsa azokat az asszociációkat, melyek ma már egyáltalán nem egyértelműek, de a régebbi vagy más kulturális beágyazottságban annyira alapvetőek, hogy a szerző nem is tudott volna nem rájuk építeni az alkotó munka közben.

Ha szakmabeliek számára írunk röviden, akkor joggal feltételezzük, hacsak nem klasszikus alkotásról van szó, hogy az olvasónk ismeri a bírált konkrét szakirodalmat. Léteznek olyan szakfolyóiratok, Magyarországon sajnos ritkábban, ahol az adott terület kutatói, csupán fél vagy maximum két oldalra nyúló terjedelemben más cikkek, kutatási beszámolók, könyvek bizonyos részletkérdéseinek, kiemelt érvmeneteinek kritikáját adják. Nem lévén rá helyük a terjedelmi korlátok és a kívánatos rövidség miatt, természetesen nem ismertetnek szinte semmit a problematizált ponton túl a műből vagy annak kontextusából. Az ilyen kritikákat nagyjából három mozgatórugó hajtja:

1. Vagy arról van szó, hogy a kritizált érvmenetben bizonyíthatóan érvelési hiba van, vagy
2. a tények, empirikusan igazolhatóan, nem úgy állnak, mint azt a premisszák előfeltételezik, vagy
3. nem a legjobb magyarázatát biztosítják a magyarázandó jelenségnek (tudniillik van náluk hatékonyabb, olcsóbb magyarázat).

A rövid esszék esetében a jegyzetelés nem mindig lehetséges. Vannak esetek, amikor ez tipográfiailag nem megoldott, de legtöbbször egyszerűen nincs rá igazi szükség ebben a műfajban. Ha mégis külső forrásokra kell hivatkoznunk, akkor azt éppenséggel a főszövegben is megadhatjuk, zárójelek között, a szokásos formai standardok betartásával.

TOVÁBBI ÍZELÍTŐKÉPP NÉHÁNY MŰFAJ NÉHÁNY FIGYELEMREMÉLTÓ ÍRÁSA
(Összeállította: Bognár László)

ELŐADÁS Kertész Imre "A holocaust mint kultúra. Előadás a bécsi egyetemen, 1992". (Kertész 1992
); Tandori Dezső A dal változásai [Arany János-előadások] (Tandori 1994
).

ESSZÉ Fejtő Ferenc (összeáll.) 1991 Mai magyarok régi magyarokról. [Esszégyűjtemény] A Szép Szó 1936-os kiadásának reprint kiadása. Budapest: Cserépfalvi Gondolat Tevan. Benne: József Attila "A Dunánál" (József 1936
), Horváth Tibor "Árpád" (Horváth 1936
), Trencsényi-Waldapfel Imre "Küküllei János" (Trencsényi 1936
), Málnási Ödön "Werbőczi István és Hármaskönyve" (Málnási 1936
), Juhász Vilmos "Fráter György" (Juhász 1936
), Móricz Zsigmond "Bethlen Gábor 1580 1629" (Móricz 1936
), Füsi József "Mikes Kelemen" (Füsi 1936
), Németh Andor "Mária Terézia" (Németh 1936
), Fejtő Ferenc "Martinovics Ignác" (Fejtő 1936
), Hevesi András "Kármán József" (Hevesi 1936
), Babits Mihály "A legnagyobb magyar. Töredék Széchenyiről" (Babits 1936
), Kassák Lajos "Petőfi" (Kassák 1936
), Vámbéry Rusztem "Szalay László" (Vámbéry 1936
), Ignotus Hugó "Deák Ferenc" (Ignotus H 1936
), Ignotus Pál "Kemény Zsigmond (Elevenek és Holtak II.)" (Ignotus P 1936
). Fejtő kötetére válaszképp Papp Gábor másik esszécsokrot szerkesztett. Papp Gábor (szerk.) 1997 Régi magyarokról - mai magyarok. [Esszégyűjtemény] Világosság 38. évf. (1997) 9 10. sz. Benne: Fejtő Ferenc "Levél a Világosságnak" (Fejtő 1997
), Németh György "Az indulatos fordító [Révai Miklós]" (Németh Gy 1997
), Balassa Péter "E zűr-mindet látni" [Vörösmarty]" (Balassa 1997b
), Poszler György "Közelebb az egyenlítőhöz. Politikai bölcsességünk - Keményről, líraian" (Poszler 1997
), Szörényi László "'Kinek én ezt írám tört címere mellett'? Lajos dalünnepe [Arany]" (Szörényi 1997
), Farkas János László "Tükör által, színről színre. Egy Petőfi-vers körüljárása" (Farkas 1997
), Hajdu István "A hátrafordított festő [Madarász Viktor]" (Hajdu 1997
), Gábor György "A magyar vándor [Arany László]" (Gábor 1997
), Perecz László "A pozitivizmustól az újidealizmusig [Böhm Károly]" (Perecz 1997
), Sajó András "A bűnös megbocsátás bája [Mikszáth]" (Sajó 1997
), Erős Ferenc "Egy 'vásott kölyök' [Ferenczi Sándor]" (Erős 1997
), Romsics Ignác "A konszolidáló konzervatív [Bethlen István]" (Romsics 1997
), Tandori Dezső "'Szép Ernő voltam'" (Tandori 1997
), Petri György "A Dunánál" (Petri 1997
).

FÖLJEGYZÉS Karsai György "Volt egyszer egy szezon" [más címen: "Volt egyszer egy évad"]. I VII. rész (Karsai 2005
).

ESETTANULMÁNY Kis János "Szólásszabadság és náci beszéd" (Kis 1997
).

FÜLSZÖVEG Márton László fülszövege Az áhítatos embergép kötethez (Márton 1999
).

JEGYZETEK Stoll Béla "Jegyzetek" József Attila összes versének 2. javított és bővített kritikai kiadásához (Stoll 2005
).

KIÁLLÍTÁSMEGNYITÓ Hegyi Lóránd "Bak Imre és Trombitás Tamás. A magyar posztgeometria két modellje". (Hegyi 1996
).

KRITIKA Győrffy Miklós "Nádas Péter: Saját halál. (Jelenkor)" (Győrffy 2005
)

MEGEMLÉKEZÉS Koltai Tamás "Jellem és színész. Horváth József (1924 2004)." (Koltai 2004
); Spiró György "Egy bizonyos év [Vajda László]" (Spiró 1995
).

MÉLTATÁS Fejtő Ferenc "Kicsoda Kertész Imre? Irodalmi Nobel-díj, 2002." (Fejtő 2003
)

REFERÁTUM Fehér M. István "Lukács egzisztenciális döntése" (Fehér M 2005
).

SZAKIRODALMI, IRODALMI ÁTTEKINTÉS Bernáth Gábor Messing Vera "A magyarországi média és egy interetnikussá váló szociális konfliktus: a székesfehérvári gettóügy nyilvánossága a többségi és a roma médiában" (Bernáth_Messing 2000
).

SZERKESZTŐI BEVEZETŐ Horváth Ágota-Landau Edit-Szalai Júlia "Bevezető megjegyzések" a Cigánynak születni. Tanulmányok, dokumentumok kötethez (Horváth Landau Szalai 2000
).

SZINOPSZIS DRÁMÁRÓL Benedek András "Füst Milán: Boldogtalanok" (Benedek 1981
); Bereczky Erzsébet "Örkény: Macskajáték" (Bereczky 1981
); Lázár Magda "Shakespeare: Hamlet, dán királyfi" (Lázár 1981
).

TEMATIKUS RECENZIÓ Laszlovszky József "Per angusta ad augusta. A történelmi atlaszokról." (Laszlovszky 1993
)

UTÓSZÓ Boros Gábor utószava Spinoza Etikájához: "Utószó. Kartezianizmus az etikában" (Boros 1997
).

VITAINDÍTÓ VITAIRAT Schiling Árpád Gáspár Máté "A színházi struktúra modernizációja". (Schilling Gáspár 2004
)

VITAIRAT (VÁLASZ) A lengyel Szolidaritás mozgalomról nyílt vitában Kis János és Tamás Gáspár Miklós között: Kis János "Szocializmus, kapitalizmus, politika. Viszonválasz Tamás Gáspár Miklósnak". (Kis 2005b
); Tamás Gáspár Miklós "Lassú válasz Kis Jánosnak" (Tamás G 2005
). A cigányság meghatározásáról nyílt vitában Havas Gábor, Kemény István, Kertesi Gábor, Ladányi János, Szelényi Iván között: Ladányi János-Szelényi Iván "Még egyszer az etnikai besorolás 'objektivitásáról'" (Ladányi Szelényi 1998b
); Havas Gábor-Kemény István-Kertesi Gábor "A relatív cigány a klasszifikációs küzdőtéren" (Havas Kemény Kertesi 1998
). Az Aranyszájú Szent János zsidósághoz való viszonyáról nyílt vitában Vattamány Gyula és Perczel István között: Perczel István "Hol kezdődik a keresztény antiszemitizmus? Válasz Vattamány Gyula kritikájára" (Perczel 2003
); Vattamány Gyula "A modern Aranyszájú. Perczel István Aranyszájú Szent János-kötetéről - szabadon" (Vattamány 2003
).