Osztrák-magyar katonai sapkajelvények 1914-1918

Kovács S. Tibor

Az I. világháború négy éve alatt a hadsereggel, illetve a háborúval kapcsolatban a sapkajelvények ma már szinte elképzelhetetlen mennyiségben és változatban jelentek meg a monarchiában. Nevüket onnan kapták, hogy a katonák a sapka bal oldalán, vagy a sapkarózsa alatt viselték őket, gyakran akár 5-10 darabot is (1. ábra). A háború vége felé már nem volt szokatlan, hogy a jelvények egyikét a bal zubbonyzseben hordták. Ennek a viselési módnak az oka az acélból készült rohamsisak megjelenése és későbbi elterjedése volt.

1. kép
Tüzérfőhadnagy sapkája bal oldalán öt jelvénnyel, 1916.

A körülbelül 2,5-3 centiméter nagyságú jelvény anyaga igen változatos, a textiltől a nemesfémen át a hadifémig, kidolgozásban a kezdetlegestől a művészig. A tiszti jelvényeket zománcozták és gyakran nemesfémből készítették, míg a legénységi sapkajelvényeket általában csak fémlemezből préselték. A tervező szignója, vagy neve a jelvény elején, a készítőé pedig mindig a darab hátulján található. A jelvények felerősítése jórészt tűvel történt, de az is előfordult, hogy a jelvényt felvarrták. A sapkajelvények két fő csoportba sorolhatók:

I. Emlék- és propagandajelvények
II. Katonai alakulatjelvények

Az első csoport jelvényein gyakoriak a központi hatalmak uralkodóinak portréi és címerei, valamint zászlói, amelyek az összefogást szimbolizálják. Gyakoriak az ellenség vesztét kívánó jelvények, mint például: Vesszen Anglia, vagy Vesszen Románia feliratokkal. A katonák azonban legjobban a gúnyjelvényeket kedvelték. Az olasz bersaglierit fenékbe rugó magyar baka, vagy a román katonát puskatussal agyon csapó vitézt ábrázoló jelvények viselése igen népszerű volt. A fenti motívum egyike megtalálható a cs. és kir. 82. (Székelyudvarhelyi) gyalogezred jelvényén, amely az 1916-os Erdélybe történő román betörés után készült. A jelvényen a székely bakák kisbaltával űzik ki az Erdélybe betörő románokat. A propagandajelvények egyikén a szép nő alakjában megjelenő osztrák-magyar monarchiát egy csúnya, bibircsókos olasz bérgyilkos szúrja hátba.

A II. csoportba tartoznak az alakulatjelvények, amelyek a hadseregcsoporttól egészen a kis létszámú szakaszok jelvényéig fordulnak elő. A katonai sapkajelvényeket általában az alakulat tisztikara rendelte meg, sokszor úgy, hogy a jelvény mintarajzát az egyik tiszt, vagy valamelyik másik katona készítette el. A rajz alapján a készítő a kívánt méretben és anyagból legyártotta a jelvényt. A jelvény előállítási árát befolyásolta a rendelés nagysága, valamint a darab mérete és anyaga. A sapkajelvények ára általában 1-2 korona körül mozgott, amely a zománcozott, gyakran ezüstből készült példányoknál akár a 20-40 koronát is elérhette. Az első világháború sapkajelvényei a félhivatalos kategóriába tartoznak, azaz csak az uralkodót és Frigyes főherceg hadsereg főparancsnokot ábrázoló jelvényt hordhatták korlátozás nélkül, míg a többi jelvényt csak a hadrakelt sereg elhelyezési körletében engedélyezték. A zubbonyon történő jelvényviselést Szurmay Sándor honvédelmi miniszter 1918/98. számú rendeletében egyenesen megtiltja. A monarchia harctereit elárasztó félhivatalos sapkajelvényeket a Hadsereg Főparancsnokság által előírt hivatalos sapkajelvények használatának előírásával próbáltak szabályozni, és háttérbe szorítani. Ezért 1916-ban viaszos vászonból készült csapatjelvényeket rendszeresítettek, amelyet a sapka bal oldalán kellett viselni.

A magyar királyi honvédségnél a csapatjelvények az alábbiak voltak:

Palaszürke szám - honvéd gyalogezred
Fehér szám - népfelkelő gyalogezred
Fehér szám + Z betű - honvéd népfelkelő-zászlóalj
Keretes fehér szám + Z betű - honvéd hadtáp-zászlóalj
Palaszürke szám + H betű - honvéd huszárezred
Fehér szám + H betű - honvéd népfelkelő huszárezred
Fehér szám + HO - honvéd népfelkelő huszárosztály
Aláhúzott palaszürke szám - tábori tarackosezred
Kétszer aláhúzott palaszürke szám - nehéz tüzérezred
Bekeretezett és átlósan áthúzott szám - lovas tüzér osztály

A közös hadseregnél a jelzési mód hasonló volt, de ott Z betű helyett - természetesen - B betűt használtak és a számokat, valamint a betűket kék színű vászonból készítették. 1917 elején a korábban már meglévő géppuskás és híradós állományjelző jelvények mellett rendszeresítették a kerékpáros, fényszórós, aknavetős, gyalogsági ágyús, tábori csendőr és építőalakulatok jelvényeit. A fenti jelvényeket a tiszteknek aranyozott, míg a legénységnek ezüstözött kivitelben készítették, Ezeket a különleges jelvényeket az alakulatokhoz tartozó katonák a parolin és a sapka bal oldalán viselték, az utóbbit csak abban az esetben, ha nem voltak más csapattestbe beosztva. A gyalogezredekben szolgáló gyalogsági ágyús tüzérek a sapka bal oldalán - elméletileg - csak a gyalogezred viaszosvászon jelvényét viselhették.

A fenti intézkedések mit sem segítettek a félhivatalos sapkajelvények viselésének korlátozásában. 1916-tól a korábbiakhoz képest is megnőtt a sapkajelvények száma. Ennek két fő oka volt. Az 1916 végén trónra lépő IV. Károly sokszor viselte sapkáján az Isonzo-hadsereg, vagy a Havasi gyopár hadtest jelvényét. Tehát maga az uralkodó népszerűsítette a sapkajelvények használatát. A másik fő ok az volt, hogy 1916-ban a korábbi csukaszürke egyenruhát felváltotta az álcázás követelményeinek jobban megfelelő zöldes árnyalatú tábori szürke. A különböző fegyvernemek eltérő külseje 1916-ban végleg elmosódott, mindenhol megjelent az egyforma egyenruha. A gyalogezredeknél az ezred színét a parolin viselt 1,8 centiméter széles posztócsík mutatta csupán.

Az egységessé váló hadseregben az alakulatok tisztikarai tömegesen készíttették el saját alakulatjelvényeiket, amely megkülönbözteti őket a hasonló csapattestektől. Sok egységnek három vagy négy jelvénye is készült a világháború folyamán. Ezek néha csak az évszámban különböznek, de gyakran eltérő ábrával és felirattal készültek. Az azonos ábrájú jelvényeket pedig akár négyféle anyagból is gyárthatták, nevezetesen hadifém, réz, ezüst és zománcozott fém.

A sapkajelvényeket elsősorban Bécsben és Budapesten készítették. Budapesten Morzsányi József, Jerouschek Berger Márkus és Arkansas Sterk, míg Bécsben Gustav Guschner, Ludwig Schuch, Brüder Schneider, Greiner, Winter und Adler és Ludwig Pramer vállalata foglalkozott jelvénykészítéssel. A sapkajelvények árusítását és forgalmazását két cég végezte a bécsi Wilhelm Trinks és a budapesti Marton Alajos vezetésével.

Az osztrák-magyar sapkajelvények korabeli népszerűségét jól érzékelteti egy 1918 márciusában kiadott holland árjegyzék. Ebben összesen 208 sapkajelvényt kínálnak a gyűjtőknek 2,50-től 25 guldenig terjedő áron. Mint láttuk a sapkajelvények gyűjtése már az I. világháború alatt elkezdődött, de még így sem jött létre olyan gyűjtemény, amely a kiadott jelvények mindegyikét tartalmazná. Így a több ezerre tehető sapkajelvény-állomány számát még napjainkban is gazdagíthatja egy-egy újonnan előkerülő darab.

Az osztrák-magyar haderő főbb csapattestei által készíttetett sapkajelvényeket az alábbiakban közlöm, kiemelve a jelvényeken található főbb motívumokat, valamint néhány érdekes darabot.

2. kép
Osztrák-magyar sapkajelvények az I. Világháborúból.

I.
Hadseregcsoport és hadsereg

Főként a hadszíntér képei, valamint I. Ferenc József és I. Vilmos császár portréja mellett lövészárok ábrázolása igen gyakori. A XI. hadsereg jelvényén egy olasz kecskebak hiába próbál betörni a tiroli hegyek közé.

II.
Hadtestek

Jellegzetesek a háromszögletű zászlók római számokkal és katonákat, valamint mondai alakokat ábrázoló jelvények. A XX. hadtest jelvényén egy szárnyas szörnyalak vészjóslóan támaszkodik a bunkójára. A 15. török hadtest jelvényén egy medvére taposó katonát láthatunk. (2. ábra 4.)

III.
Hadosztályok

Közös hadseregbeli, magyar királyi, valamint osztrák, vagy cseh lövészhadosztályok jelvényei ismertek. Népszerű a háromszögletű zászló számmal, katonák ábrázolása, sárkányt ölő baka. A 20. honvédhadosztály jelvényén egy buzogány található, annak emlékére, hogy ez a hadosztály használta először ezt a régi fegyvert a világháború folyamán. A 40. honvéd hadosztály jelvényén pedig egy fokost láthatunk.

IV.
Dandárok

Jellegzetes a sas és az oroszlán ábrázolása, a kardra támaszkodó vitéz, vagy csak a dandár számának és rövidítésének ábrázolása. Az Albániában szolgáló 211. dandár jelvényén a durazzói öblöt láthatjuk.

V.
Közös gyalogezredek

Az uralkodó, vagy az ezredtulajdonos portréja mellett a rohanó baka, a sas, vagy sólyom gyakran szerepel (2. ábra 5.). Sokszor az is előfordul, hogy egy pajzson, vagy tölgyfalevélen csak az ezred száma szerepel. A kaposvári 44. "Albrecht főherceg" gyalogezred egyik jelvényén szurony látható koszorúval "Csak előre rosseb!" felirattal.

VI.
Magyar királyi gyalogezredek

Az eredetileg 32 ezredből álló honvédség jelvényein rohamozó katonák és lövészárkok ábrázolása a népszerű. Az 1-es honvéd gyalogezred jelvényén Erzsébet királyné alakja tűnik fel.

VII.
Osztrák és cseh lövészezredek

Népszerűek a célzó katonák, az uralkodó portréja, valamint különböző városcímerek. A 26. marburgi lövészezred jelvényén három címert figyelhetünk meg.

VIII.
Népfelkelő gyalogezredek

A tájat és lövészárkot bemutató képek mellett leggyakoribbak a népfölkelőket ábrázoló jelvények. A 13. Landsturm ezredek jelvénye egy pipázó népfelkelőt ábrázol.

IX.
Bosnyák gyalogezredek

Az eredetileg négy ezred jelvényein rohamozó, vagy kézigránátot dobó bosnyák katona a leggyakoribb motívum. A 3. budapesti bosnyák gyalogezred jelvényén egy félholdon álló, gránátot dobó katonát láthatunk. A háború alatt még bosnyák tábori vadászzászlóaljakat is szerveztek.

X.
Tábori vadászzászlóaljak

A vadászkürt és a vadászkalap ábrázolása mellett nagyon népszerű a sas megjelenítése. A 11. győri vadászzászlóalj jelvényén a vadászkürt mellett tölgy- és babérkoszorúval körülvett zománcos korongon azokat a helyeket olvashatjuk, ahol a zászlóalj a háború folyamán megfordult.

A közös, valamint a honvéd gyalogezredeknél még ismertek zománcos zászlók, amelyek az ezred számát tüntették fel. Léteznek még vadászkalapok, huszárcsákók és ulánuscsapkák a zászlóalj, illetve az ezred megfelelő számával.

XI.
Közös és magyar királyi huszárezredek

Az ezredtulajdonos és az uralkodó portréja mellett huszárcsákó, szablya, vágtató huszár, patkó, valamint tájkép rendkívül népszerű. A 14. közös nyíregyházi huszárezred jelvényén kardot tartó sast láthatunk, a kardon "Ne bántsd a magyart" felirattal. Összesen 11 lovashadosztály és egy lovasított lövészhadosztály volt a monarchiában. Ezeknek a jelvényein KTD - 1917 tavaszától - KD rövidítés létezik. A 11. debreceni honvéd lovashadosztály jelvényén "Győzni, vagy halni! Előre!" felirat olvasható.

XII.
Ulánusezredek

Az ulánuscsapka mellett az ezredtulajdonos, vagy az alapító portréja a legjellemzőbb. Az. 1. ulánusezred jelvényén egy csapkát láthatunk.

XIII.
Dragonyosezredek

Az ezredtulajdonos, vagy az alapító neve mellett, a mellvért és a dragonyos sisak ábrázolása a gyakori.

XIV.
Tüzérség

A tábori ágyús, tábori tarackos, nehéz ágyús, vártüzér, gyalogsági ágyús stb. jelvényeken az ágyúnak és a tüzérségi gránátnak a megjelenítése a legjellemzőbb. A tüzérség védőszentjének, Szent Borbálának az alakja is gyakran szerepel a jelvényeken.

XV.
Ukrán és lengyel légió

Ukrán szárnyas angyal, lengyel sas és vágtató katonák láthatók a jelvényeken.

XVI.
Rohamcsapatok

A kézigránát, halálfej és rohamista ábrázolása fordul elő a jelvényeken (2. ábra 1-2.).

XVII.
Helyek

Csaták és a hadszíntér fontosabb helységeinek megjelenítésével. A jelvényeken: SVETA MARIA., KIRLIBABA, ZLOTA-LIPA, ISONZO és DOBERDO stb. helynevekkel.

XVIII.
Arcképek

Az uralkodó és hadvezérek mellett előfordulnak ezred-, sőt zászlóalj-parancsnokok is. A hadvezérek és parancsnokok nevei tölgy-, vagy fenyőleveleken is szerepelnek, amely az ellenség előtt viselt tábori jel.

XIX.
Karácsonyra kiadott jelvények

A karácsonyfa ábrázolása az elsődleges. Érdekességként említjük meg, hogy még az 1918. karácsonyi jelvényt is elkészítették.

XX.
Haditengerész

A VI. Karl, Szent István, Novara, Helgoland hadihajók mellett a Bodrog és Temes monitorok jelvényei a legismertebbek.

XXI.
Repülőcsapatok

A pilóta és megfigyelő mellén viselt teljesítményjelvénye mellett előfordulnak a századjelvények is, amelyen a repülőgép, propeller és Ikarosz alakja is feltűnik (2. ábra 3.).

XXII.
Építőalakulatok és utászegységek

Az építést végző katonák alakja mellett még népszerű a hídépítés, vagy a híd ábrázolása is.

XXIII.
Tábori csendőrök

A fenyőlevélen történő megnevezés a legismertebb.

XXIV.
Vasúti- és szállítócsapatok

Vasutas katonák és szárnyas kerék mellett a trénszekér ábrázolása igen népszerű.

XXV.
Egészségügyi és kórházjelvények

Sebesült katonákat, sebesültek szállítását és ápolását, valamint az egészségügyi intézményt gyakran ábrázolják (2. ábra 6.).

Irodalomjegyzék

Barczy: = Barczy Zoltán:

Királyért és hazáért. A m. kir. honvédség szervezete, egyenruhái és fegyverzetet 1868-1918. Budapest, é.n.

Brósch-Fohraheim 1989: = Lothar Brósch-Fohraheim: Die Abzeichen der Österreichisch-Ungarischen Kavallerie im I. Weltkrieg - Heereskörper und Kleine Verbände, 1989.

La Guerre Européenne 1914-1917. Catalogue LXX. I. Schulman. Amsterdam, 1918. Mars.

Švajncer J. Janez:

= Švajncer J. Janez: Österreich-Ungarn za zbiralce. Militaria Slovenika, Ljubljana é.n.

Kisközlöny a m. kir. Honvédség számára 1918/98. szám.

Klietman 1958: = Klietmann - K.G.:

Die sogenannten Kappenzeichen der Wehrmacht Österreich-Ungarns 1914-1918. INFO MAGAZIN 6. JAHRGANG 1985. JÚNI.

Kovács 1994: = Kovács S. Tibor:

Osztrák-magyar rohamcsapat-jelvények. Numizmatikai Közlöny XCII-XCIII. (1993-94.)

A magyar gyalogság. A magyar gyalogos katona története. Budapest, é.n.

Numismatik Lanz München. Auktion 85. (Orden und Ehrenzeichen) 1997. November

Pandula: = Pandula Attila:

Rohamsisakok Magyarországon (1916-1945) - Alapvetés -. In.: Fiatal oktatók közleményei I. Szerk.: Pandula Attila.

Siklóssy 1917:

= A Gyűjtő. Szerk.: Siklóssy László: "Művészet és háború" Külön szám. 1917. január 1.

Sterk 1916: = Arkanzas Sterk

: Érmék, plakettek, jelvények gyári raktára. Fotóalbum, 1916.

Zombor 1974: = Zombor László:

Katonajelvények 1867-1918. (Feljegyzések egy jelvénygyűjteményről). Kézirat. Budapest, 1974.

Kappenabzeichen der Österreichisch-Ungarischen Monarchie. 1914-1918.

In den vier Jahren des Ersten Weltkriegs erschienen haufenweise Kappenabzeichen. Kappenabzeichen wurden sie genannt, weil sie an der bekannte Kappe befestigt und getragen wurden. Man kann - wenn man will - diese nicht-offiziellen tragbaren Abzeichen in mehrere Gruppen einteilen. Die erste Abteilung umfaßt allgemeine patriotische Abzeichen mit den Bildnissen Kaiser Franz Joseph I., des deutschen Kaisers und hervorzuhebender Persönlichkeiten aus dem damaligen zeitgeschehen. Die größte und historisch wie armeegeschitchtlich interessanteste Gruppe sind die Armeeabzeichen, welche sich nicht nur auf eine bestimmte Armee, sondern auch auf kleinere Truppeneinheiten beziehen, wie Divisionen, Regimenter, Kompanien. Sie konnten in Österreich-Ungarn von jedermann erworben werden und kosteten seinerzeit zwischen 1 und 2 Krone, für die Soldaten, während von Nicht-Wehrmachtangehörigen zu Wohlfahrt-Szwecken etwas mehr verlangt wurde vom K. und K. Kriegsministerium herausgegeben. Die Kappenabzeichen sind entweder hohl gepreßt oder massiv, aus Weißmetall, Kupfer, Kriegsmetall oder Silber einige sind teil-emailliert. Ihre Größe liegt bei etwa einer Breite von ca. 2-3 cm, mit einer Höhe von ca. 2-5 cm.