Hivatalos propaganda Septimius Severus pénzverésében

Oroszlán Balázs

A pénzek feliratai és ábrázolásai a mindenkori kormányzat leghatásosabb eszközei voltak a hivatalosan képviselt eszmék hirdetésére az egész birodalom területén. Ennek jelentőségét már korán felismerték, s nagy súlyt helyeztek ennek megvalósítására. Hiszen modern információközvetítők híján a széles néptömegeket a pénzekkel, s a mindig nagy számban készített feliratokkal és ábrázolásokkal lehetett tájékoztatni. A császári kormányzat nem szűnt meg emlékeztetni a birodalom lakóit arra, hogy a békét és biztonságot az uralkodó személyes, mindenre kiterjedő gondoskodásának, figyelmének, valamint győzelmesen vezetett hadseregének köszönhetik. A római és a különböző provinciális verdékben készült pénzek évről-évre hírül adták a császár tetteit, szándékait, a kormányzat jelszavait, melyek sokszor fájdalmasan illuzórikusak voltak. A pénzek feliratai és ábrázolásai minden alattvaló tudatába vésték a császár arcvonásait, a római rend eszméit, erejét.

Ennek a római rendnek az ereje és eszméi igencsak megváltoztak a Commodus halála után kialakult válság nyomában, a hihetetlen veszteségekkel járó polgárháborúban hatalomra kerülő Septimius Severus uralkodása idejére. A Severus veretein megjelenő propaganda jelzi, hogy a kormányzat új alapokra és értékrendre kívánja helyezni a hangsúlyt, másra, mint korábban. A hadsereg, mint birodalommegtartó erő felértékelődése, valamint a családi okokra visszavezethető keleti és afrikai jellegű ábrázolások megnövekedett aránya ezt világosan kifejezi.

Az usurpatiónak induló, Pertinax megbosszulását, valamint politikai programját elfogadó, de inkább hirdető Severus számára így a legitimációs alap adott volt, melyet Pertinax consecratiójával és nevének felvételével bizonyított. Mindez megjelenik a Divus Pertinax nevével vert denariusokon és bronzokon. Jellegzetes veretek ebből az időből az ún. legiósdenariusok, amely a vállalkozást támogató 12 hűséges legiónak állít emléket. Három nevével aureust, eggyel bronzot is vernek. Ez a sorozat világosan jelzi, valójában kiknek is köszönheti Severus a hatalmát, illetve utal a hadsereg politikai szerepének nagyfokú erősödésére. Erre a hűséges hadseregre igencsak szüksége lehetett, mivel 193. májusában ismertté vált, hogy Pescennius Nigert a keleti területeken, míg Clodius Albinust a nyugati területeken kiáltották ki császárrá. Severus azonban felismerte Albinus hatalmi bázisának gyengébb voltát, - mivel jóval kisebb hadsereggel rendelkezett, mint ő - s a caesar címet adományozta neki, valamint a fiává fogadta. Albinus ambícióit így kielégítve, a nyugati birodalomrész lojalitását, hátországát biztonságban tudva indulhatott a potenciálisan legveszélyesebb ellenfél, Niger ellen.

1. kép

Albinusnak a római pénzverdében készült denariusai Severus előrelátását, gondoskodását dicsérik, Providentia Augusti felirattal. A Roma Aeterna, valamint a Concordia feliratú bronzai is a lojalitását hangsúlyozzák. Niger helyzete nem reménytelen, hiszen 9 legióval rendelkezik. Azonban Severus sorozatos győzelmei 4 imperatori acclamatiót eredményeznek, amelyek a pénzek titulatúrájában is megjelennek. A keleti területeken megjelenő nagylétszámú hadsereg igényeit az újonnan alapított emesai, laodicea ad marei, valamint az alexandriai verde elégítette ki. Niger pénzeit valószínűleg Antiochiában verték. 24-féle hátlapi ábrázolása közül a leggyakoribb Fortuna ábrázolása, kb. 18%-kal. Fortuna az uralkodó győzelmének egyik biztosítója, az isteni kegyelem látható jele. A Redux melléknév a császár szerencsés visszatérését volt hivatva előmozdítani, de itt Dea Syria istennővel keveredik. Pénzverése tiszteli a római hagyományokat, de egzotikus, keleti jellegű elemek is megjelennek. Mars, Victoria, Roma, Virtus a római hagyományok folytatását; Bonus Eventus, Ceres, Apollo, a gyümölcsök, 7 csillag a keleti hatást mutatja. Apollo Sanctus keleti jelentéstartalommal bővült istenség, jelzője is szentet jelent, amely a daphnei Apollo-kultuszra utal. Iuppiter praeses Orbisként, a világ uraként jelenik meg, amely az általánosan tisztelt Ba'al-kultuszra vezethető vissza. Bonus Eventus a jó szerencse, a siker personificatiója; de Alexandria kedvelt istene is, tehát a veret Egyiptom felé tett gesztus. Ceres, mint a magot szárba szökkentő istennő Frugifer, gyümölcshozó jelzővel jelenik meg.

Ceres is az eljövendő boldog és termékeny kort van hivatva kifejezni, keleti jelentéstartalommal. A Iustitia szóból eredeztethető Iustus cognomen is programot fejez ki, mivel őt az aranykor szelleme kíséri, s uralkodása igen áldásos lesz. Portréábrázolása meglehetősen egyedi, hangsúlyozott, a korban divatos szakállal. Niger néhány veretén megjelenő Invictus jelző a Nagy Sándorral való összehasonlításra utal, de Invictus a keleti istenek jelzője is, pl. Solnak.

Severus és Niger a keleti verdékben készült vereteinek hátlapi feliratai nagyjából megegyeznek, de vannak érdekes különbségek is. Apollo jelzője Severus 193-as alexandriai veretén nem Sanctus, hanem Augustus, amely a romanizált Apollóra utal.

Niger pénzei sohasem légióit, hanem exercitusát, azaz hadseregét említik. A hátlapi ábrázolásokban sincs nagy eltérés, bár Nigernél gyakoribb Apollo, Mars, Ceres és a gyümölcsök ábrázolása. A rómavárosi és az antiochiai verde pénzeinek ábrázolásai már jóval kevesebb hasonlóságot mutatnak. Nigernek Rómában sohasem vertek pénzt, s a senatus sem ismerte el; bár nem is volt rá lehetősége. Csak a római jellegű motívumok azonosak, így Fides, Victoria, Virtus, Mars, Roma, Iuppiter. Érdekes, hogy Severus 193-194-es római veretein nincs Fortuna ábrázolás, ugyanakkor ez Nigernél nagy számban található. Hasonlóan érdekes képet mutat Severus keleti verdékből származó pénzek hátlapábrázolásainak összevetése az azévi összes veretábrázolásokkal összehasonlítva. Ez 193-ban 35,5%-ot mutat, amely 194-re pontosan a kétszeresére, 71%-ra nőtt. Ez nyilvánvalóan mutatja a keleti területek felértékelődését politikai okokból, illetve a keleti verdék rendkívül megnövekedett jelentőségét. Tehát megállapítható, hogy a keleti verdékben készült pénzeken Severus igyekezett a regionális szokásokhoz, igényekhez jobban megfelelő ellenpropagandát kifejteni Niger ellen, amit az itt készült veretek több szempontból értelmezhető hasonlósága mutat; másrészt a nagyarányú keleti pénzverés megindítása a megnövekedett szükségleteken túl az ezen területek felértékelődését is jelentette, nemcsak propaganda okokból.

A keleti területek pacifikálása után Severusnak már csak egy lehetséges vetélytársa maradt, Clodius Albinus. A nyugati területek uralkodójaként mindvégig lojális maradt Severushoz, - bár kihasználva annak Keleten tartózkodását - könnyen ellene fordulhatott volna, elfoglalva Rómát. Albinus valószínűleg tökéletesen tisztában lehetett a reális esélyeivel, így megelégedett a neki jutatott hatalommal. Bár Severusnak volt két kiskorú fia, a címe alapján mégis ő volt a trón leendő várományosa. Az eltelt közel másfél év alatt nagyot fordult a politikai helyzet. Severus legyőzte a legveszélyesebb ellenfelét, s rendkívüli tetterejét ismerve nem tűnt valószínűleg, hogy megelégszik a fennálló helyzettel. Azonban a 194-es szakítás még elodázható volt Severus keleti hadjáratával (expeditio Parthicájával), amely az Arabicus és az Adiabenicus győzelmi nevek megszerzésén kívül sok más eredménnyel nem járt; hacsak nem azzal, hogy megmutathatta, hogy a legveszélyesebb szomszéddal, a Parthus-birodalommal is sikeresen tud harcolni; akik mindezt büntetésképpen kapták Niger támogatásáért. 195-ben a sikeresnek ítélt parthus hadjárat eredményeképpen nagyon megnőtt Severus uralkodói tisztelete, s ezt valahogyan ellensúlyozni kellett. Élesszemű politikusként felismerve, hogy a pertinaxi legitimáció már nem aktuális, így az Antoninus-dinasztiában keresett ősöket. Az erősebb legitimációs alappal felvértezve önmagát adoptálta az Antoninus-családba. Így az apja lett Marcus Aurelius, s Commodus a testvére, aki a fentebb említett okok, s nem személyes rokonszenv alapján lett Divus Herculeus Commodianus.

Mindkét eseményt pénzeken is megörökíttették, Commodusnak consecratiós denariusokat vernek; az önadoptáció a Divi Marci Pii filius feliratú aureusokon és bronzokon jelenik meg. Így Niger leverése után nyíltan a birodalom tudtára adja, hogy ő a legitim uralkodó, a dicső emlékű ősök legjobb hagyományainak folytatója. Ezek a tények, s a dinasztikus törekvések megjelenítéseképpen Caracalla névváltoztatása és utódlásra jelölése egyértelművé tette, hogy Albinusnak nincs helye többé a császári hatalomban. 195. december 15-én Albinust és hadseregét a senatus jóváhagyásával közellenségnek nyilvánítják, s erre válaszként Albinus 196. januárjában felveszi az Augustus címet. Az egyoldalú szakítás Albinus szempontjából igen rosszkor történt, hiszen Severus figyelmét már a Kelet sem köti le, így Albinusnak gyakorlatilag esélyei sem nagyon lehettek. 197. februárjában Albinus elesik a Lugdunum melletti csatában, s Severus a négyéves polgárháború eredményeképpen egyedüli uralkodó lesz. Albinus caesari vereteit Rómában verték, majd Lugdunumban készülnek a pénzei. Érdekes a Saeculum Frugiferum ábrázolása a 194-195 közötti aureusokon és bronzokon, mindkét uralkodónál. Ez a római istenvilágtól elütő, békét és boldogságot ígérő szóteriológikus istent Solhoz hasonlóan sugárkoronával és tridenssel ábrázolják. Ez Severusnál a Róma gazdasági fellendítését célzó törekvések része, pl. a gabonahiány megszüntetésére; s ezzel egyidőben a bronzvereteken is igen hangsúlyosan ábrázolják Annonát.

Ez Albinusnál másképp értelmezhető, - mert mint Hadrumentumban született római - az itt általánosan tisztelt termékenységhozó és gyümölcshozó Saturnussal azonosíthatta, aki a szír-főniciai Ba'al-Hammon megfelelője. Az ábrázolásmód teljesen keleti jellegű, egy szakállas alak két szfinxszel az oldalán. Tehát az albinusi Saeculum Frugiferumban több termékenységisten funkciója ötvöződik, így a szinkreisztikus törekvések egyik példája. Albinus caesari veretei a 193-195 közötti időkből lojális, a szokásosan pozitív képet mutatják. A boldog idők csodálatos képe jelenik meg a Providentia, Felicitas, Minerva Pacifera, Saeculi Felicitas feliratokkal. Severusnál ezzel egyidőben szintén békés hangvételű feliratokat találunk többnyire, saját hazai kedvelt istenei ábrázolásával. Így a Dis Auspicibus (Hercules-Liber), melyet ellenpropagandaként állít szembe Albinus isteneivel; Genius Populi Romani, Liber Pater, Mars Pacator, Pax, Securitas Augusti.

2. kép

A bronzokon feltűnik Afrika personificatiója Africa körirattal. Ezzel is a megnövekedett gazdasági jelentőségű szülőföldjét szeretné hangsúlyozni. E veretek 194/195 fordulójáig készültek. A 195-ös szakítás után rögtön feltűnik egy sorsdöntő jelentőségű ábrázolás, mégpedig az ifjú Caracalla portréja, Severi Pii Augusti filius felirattal. Ezzel teljesen nyilvánvalóvá tette dinasztiaalapítási szándékát, s ez magával vonta az Albinussal való teljes szakítást is. Albinus augustusi veretei Lugdunumban készülnek, amelynek egy szép gesztust tesz a Genius Lugduniensis feliratú aureussal és denariussal. A veret a provinciát megnyerni akaró uralkodó propagandafogásán túl abban is egyedülálló, hogy kelta előzményt elevenít fel. Lug ugyanis Lugdunum ősi kelta védőistene, mindenfajta kézműves tevékenységnek, azaz a kelta embereszménynek a megszemélyesítője, akit a rómaiak Mercuriussal azonosítottak. Albinus háborús ábrázolásainak aránya kb. 12%, Iovi Victori, Victoria Augusti, Fides Legionum, Virtuti Augusti feliratokkal. A szokásos boldog idők-képet is fenntartja, így bizonyítva, hogy uralkodása nem kevésbé áldásos, mint Severusé. Ilyen a Felicitas, Minerva, Spes, Pax, Providentia, Aequitas, Salus ábrázolások. A Clementia Augusti felirat azt fejezi ki, hogy ha az ő ügye diadalmaskodna, a kegyessége miatt senkinek sem lenne félnivalója. A pénzein következetesen kihangsúlyozza a konzulságait, amely mindig megtalálható a titulatúrában. Albinus 96-féle ábrázolása közül a leggyakoribb Felicitas 15%-kal, s vereteinek 50%-át Felicitas, Minerva, Providentia, Saeculum Frugiferum teszi ki. Severus és Albinus 196-197-es vereteit összehasonlítva nem sok hasonlóságot lehet találni. Csak Albinusnál van Genius, Felicitas, Spes, Clementia, Fides, Virtus, Aequitas, Salus ábrázolás, viszont a Severusnál rendkívül hangsúlyos Fortuna, amely nála meglehetősen gyakori, Albinusnál igen ritka. Ugyanez a helyzet Marssal és Victoriával is, amely a tényleges katonai helyzet reális ismeretét mutatja.

A korábbi, még caesari veretei sem mutatnak nagyobb összhangot, így valószínű, hogy teljes önállóságot élvezett a római pénzverde néhány officinája felett. Providentia és Concordia feliratai már ekkor sem találnak Severus pénzverésében semmiféle visszhangra. Severus leggyakoribb ábrázolásai közül többnek éppen a polgárháború korában legmagasabb az aránya. Így Victoriáé 31%, Fortunáé 83%, Severus ábrázolása 37%, Marsé 81%, Minerváé 92%, Virtusé 75%, Fidesé 70%, Geniusé 59%, Felicitasé 53%, Apolloé 50%, Romaé 45%, Iuppiteré 45% az összes veretek arányához viszonyítva. Ezek elég világosan mutatják a háborús propaganda arányát, illetve Severus törekvéseinek kulcsfogalmait.

Azonban a lakosság számára a propagandánál kézzelfoghatóbbnak tűnt a 194-195-től tartó nagyarányú pénzromlás; a denariusok ezüsttartalma éppen 50% körül van. A 30 évvel korábbi állapotokhoz képest 1/3-dal csökkent a nemesfém aránya a denariusokban, az árak 2-3-szorosa a korábbiaknak. Az Aureusok átlagos súlya a korábbi 7,3 gr. helyett kb. 6,8 gr.; majd csak 200 körül növekszik a súlya a Nero korabeliekre. A denariusok átlagos súlya 3 gr. körül van. A sestertiusok és dupondiusok súlya is 1-2 grammal kevesebb, mint korábbi időkben. Tehát az eddig elmondottakból megállapítható, hogy Severus az ellenfeleivel rendkívül következetes és célirányos propagandát folytatott, s ez a fegyver is elősegíthette a harcban elért győzelmeit, aminek következményeképpen egy új, életképes rendszert tudott a polgárháború után kiépíteni, amely még több évtizedig biztosította a Római Birodalom erejét és fejlődését.

Irodalomjegyzék

Grant 1996:

= Michael Grant: Róma császárai: Életrajzi kalauz a császárkori Róma uralkodóiról Kr.e. 31 - Kr.u. 476 között. Bp. 1996.

Mitológiai ábécé:

= Bodrogi Tibor - Dobossy László: Mitológiai ábécé. Bp. 1985.

Kádár 1962:

= Kádár Zoltán: Saeculum Frufiferum a katonacsászárok veretein. Numizmatikai Közlöny LX-LXI évf. (1961-62).

Governmental propaganda in coinage of Septimus Severus

The inscriptions and portrayals of coins were there most efficient means of the goverment in power to propagate the officially represented ideas. Coins made in the mints of the Roman Empire and different provinces informed people year by year of the deeds and intentions of the emperor as well of the slogans of the regime, which were often illusory. The features of the emperor and the ideas and power of the Roman order were put deep into the minds of every subject. The propaganda on Severus' impressions indicated that the government wanted to lay stress on other basis and scales of values than earlier. The increased proposition of the African and Eastern - like representations, which can be attributed to family relationships, signifies it clearly.

Severus defeated two enemies, namely Pescennius Niger and Clodius Albinus in the civil war between 193-197. Coins made at Severus' Eastern mints are similar to those of Niger in many ways. It indicates that Severus with his coinage made at the Eastern mints managed to unfold a counter-propaganda suitable to the local demand and customs strengthening by this his power at the Eastern territory. After defeating his most dangerous enemy, namely Niger, Severus disregarded modus vivendi with Albinus, which was made at 193, and turned against his co-regrent. Albinus' initial impressions of loyal content were replaced by impressions propagating an independent policy.

In the representations they began to use also the pictures of the gods who can be connected to his native town and his power territory. Similar characteristics can hardly be shown in Severus' impressions and those of Albinus. It can be stated that Severus pursued an extremely steadfast and determined counter-propaganda against his political opponents. This weapon also contributed to his victories archived by force of arms and as a consequence of it he managed to organise a new and viable system after the civil war which protected the existence of the Roman Empire for many decades.