Oláh István

üvegHARANGJÁTÉK
CSÍKBAN

A Széchenyi Társaság színműpályázatán
megosztott III. díjat nyert pályamű, 1992

Szerkesztette: Cseke Gábor

2011

A csíksomlyói ferences klastrom iskolaszínházának kétműfajú repertóriuma volt a tizennyolcadik század végén. A misztériumjátékok és a tandrámák háziszerzői maguk a tanárok voltak. Utóbbira figyeljünk most, s úgy, hogy közben tán egy újabb tandrámát írunk.

Az alaphelyzet: 

1784-ben II. József terveiben szerepel egy székelyföldi látogatás is. A csíksomlyói iskola, enyhe túlzással: zseniképző diákjai nem hajlandók megírni és előadni a császári boldog jelen élőképeit. Az úgynevezett társadalmi elvárások valójában egyszemélyűek, sajnos erre is rájöhettünk, s a második világháborút követően kialakult keleti blokkban inkább, mint a felvilágosult abszolutizmus évtizedeiben az elődök. Tény, a színház többször leégett, Mária Terézia halála után pedig teljes fölszerelését elrekvirálták, az előadásokat felfüggesztették. Anélkül, hogy túlértelmeznénk a történteket, most az objektíve létező eseménysor hézagjait pótoltuk csupán. Az új összefüggésrendszer pedig a tételek, jelenségek parabolaszerűségét láttatja. A későbbi – vagy kései – román nemzetiszocializmust, nemzetikommunizmust.

A díszlet meghökkentően egyszerű: 

a Salvator-kápolna gótikus bejárója, amelyet hol a színpad, hol pedig a nézőtér felől világítanak meg a reflektorok, attól függően, hogy kinn vagy benn a színhely.

Szereplők: 

Ferentzi Vitus és Szentes Regináld paptanárok, alkalmi drámaírók – mindkettő valóságos személy – továbbá a négy kiválasztott, akik közül csupán Ferenc és Imre nevét érdemes megjegyeznünk; egyébként is a rendező joga, hogy melyik fiatalt szólaltatja meg, ezért az általános egyik vagy másik zseni melléjegyzés a szövegben. Józsefnek villanásnyi szerepe van csupán. Szereplő továbbá Manipulatus, az egykor jó képességű eszköz-tisztviselő, Anna, a százados, az altiszt, a katona, a parasztok.

VITUS	Nos, kedves fiaim, ne húzzuk az időt, mert az idő arany, megboldogult császárnénk és kalpagos királyunk kettős képmásával. Csak annyit mondok, roppant szerencsések vagytok, mert – először – fölfedeztük zseniteket, és – másodszor – felhoztunk ide titeket. Mindössze haton vagyunk, engem szólítsatok nyugodtan Vitus testvérnek.
VALAKI HÁTUL	Vitus testvér!
VITUS	Tessék, fiam.
AZ ELŐBBI	Semmi, csak épp most mondta, hogy szólítsuk nyugodtan. Nyugodtan szólítottam.
VITUS	nem zavartatja magát ... Regináld testvérünkkel együtt őrizzük a Hegyet, és persze ápoljuk a négy Rendkívüli a priori képességeit. Nem rejtem véka alá, abszolút tudományos módszerekkel dolgoztunk: meghallgattunk Csíkszékből tízezer-kétszázötvenhárom fiúgyermeket, tizenhat és tizennyolc év közöttieket. Tehát az összest, aki csak létezik e pillanatban, és a tesztek valamint a személyes meggyőződés alapján most már tudjuk: ti vagytok a legokosabbak, legügyesebbek, a legszebbek, a legrátermettebbek, a leg.... Segíts ki, Regináld!
REGINÁLD	A legegyszerűbb és legnagyszerűbb: ti vagytok a legek, valamivel több mint nullaegész-három ezrelék a két teljes évjáratból. Ti vagytok a perzsák halhatatlanjai.
VITUS	Én a klasszikus görög és római múltból veszem példáim. Te meg itt perzsázol nekem. Nem szép, sőt, kockázatos... Ha lett volna valaki abban az alsó világban (ahonnan pontos és szerencsés beavatkozásunkkal a minap szabadultatok), ki ráébreszt képességeitekre, eddig tán már fölforgattátok volna a két nagy birodalmat. De legalább az egyiket.
REGINÁLD	Ne ébresztgesd az alvó oroszlánt!
VITUS	Tévedsz, ez nem az oroszlánok, ez a vértanúk tanúbizonysága a hatalom arénáiban. Ami másnak cirkusz, nekünk megdicsőülés. Úgy bizony. Egy adott pillanatban választanotok kellett, oroszlánok lesztek-e vagy szentek. S ti ösztönösen, de a mi segítségünkkel jól választottatok. Valószínű, ez most már így lesz jó ideig, bár azt hiszem, itt a Hegyen vajmi ritkán kerültök a döntés kényszerhelyzetébe. Itt minden teljesen egyértelmű. A föl nem forgatott birodalmat pedig nyugodtan feledhetjük. Ausztriát.
REGINÁLD	Érdekes, én nem így gondoltam. Úgy látszik, szemléletünk nem egyértelmű.
VITUS	Miért, te melyikre gondoltál?
REGINÁLD	Természetesen az Oszmánra.
VITUS	Nem politizálunk, a politikát lent hagytuk egyéb gönceinkkel együtt. Lenn pestis dúl, szegénység, az emberek a fák kérgét eszik. S a barom semmit. Egész faluközösségek tűnnek el, a kutak kiszáradtak. Furcsamód csak a férgek élnek: a kéregtelen fákon, a vizek szikkadt gödrében és az embereken. Ezért, másért sem politizálunk. József, hogy él édesapád, az öreg József?
JÓZSEF	Sehogy. A szomszéd fejbe vágta az ásóval. Csak úgy.
VITUS	Csak úgy?
JÓZSEF	Hát másként nem is lehet. Csak úgy.
VITUS	Imrénk húga Anna, ő jól járt.
IMRE	Hogyne, már jegyben járt, amikor egy tekergő rácsapott. Ő volt a legszebb egész Felcsíkon.
VITUS	A tekergő?
IMRE	Dehogy, a húgom. Járt egy festő nálunk, nagy pénzt ígért neki, hogy szentképnek álljon, de ő nem és nem, előtte ne csúszkáljanak a bénák, sánták, a gyászoló rokonok. Ne imádják az Ember lányát, s ha igen, akkor csak egy valaki. Anna egyszál magában mendegélt hazafelé, éppen innen Somlyóról, amikor egy se anyja-se apja betörőfajzat a két falu között elkapta. A többit nem mondom. A lakodalom most már in saecula saeculorum elmaradt, a vőlegény kiment Móduvába. Üzente, gyújtsák fel a házat, neki már nem kell. Hogy futott Anna húgom bolydultan a felázott úton! Vakító fáklya a sárban.
REGINÁLD	Vitussal előresétál: Nem is tudtam, hogy ilyen szörnyű bagázsit hoztak fel magukban ezek a fiúk.
VITUS	Nem mondanám. Mindeniket teszteltük. Találtál ilyen kaliberű tragédiát valamelyiküknél?
REGINÁLD	Nem. De akkor miért mondják?
VITUS	Máris megkezdődött a drámagyakorlat, azért. Rögtönözzél mesterien, hogy aki hallja, a könny csorogjon szeméből. Ez a meggyőzés – több: a hipnózis – művészete. Én mondtam nekik a tegnap, hogy a megfagyott gyermektől a kalodába zárt és megkövezett nagytatáig minden belefér a képbe. Egyben igazam van – e kortól semmi sem idegen.
REGINÁLD	Jó-jó, de csak van valami igaz e sok rémtörténetben.
VITUS	Egyedül az enyém. Madéfalva, a veszedelem, megölt fivéreim. Csupán ennyi az igazság. Átmegy a kisebbik, mondhatni egyszemélyes kancelláriába, egy magasított asztal elé áll, kézbe veszi a pennát: Most ne zavarjatok holnap reggelig, mert dolgozom. Ettől kezdve szimultán fut a kettős cselekményszál, az egyszemélyű, illetve a csoporttörténet, legfönnebb néha ki- és átkiabálnak egymásnak.
VITUS	szótagolva mondja, amit ír: Ki volt az erősebb: Zeusz vagy Európé? S mi a nagyobb: az isteni erőszak vagy az isteni megadás? Ezek nem igazi alternatívák. Lehetsz gazdag vagy szegény, üldözött vagy üldöző, ebben már van valami fantázia. S micsoda fantázia! Szegénynek vagy üldözöttnek lenni nem választás, inkább kényszer dolga. Ki az a mazochista, az a flagelláns, aki magától, minden külső kényszer nélkül...
FERENC	az ajtóban áll jó ideje, most megszólal: Én vagyok az a mazochista, az a flagelláns.
VITUS	Mars ki azonnal. Beszélj a virágokkal és a madarakkal. Virág- és madárnyelven, mert minden más bár érdekes, nem veszélytelen. Ha pedig kételyeid mellett az én kételyeim is gyötörnek, olvassál több Prokopioszt. Ez a megmaradás művészete. Ha már többre nem telik. Kísérd el a császárt a nagy építkezésekhez, a hadjáratban, írj hőskölteményt vagy panegyrikost. Ez a komfortosabbik szabadságértelmezés: abszolút jogod a műfaj megválasztása. Aztán otthon a padlás vagy a pince poros szögletében, ahol soha senki nem jár, csak te, megírod a második és igazi arcot.
FERENC	A nagy építő.
VITUS	Igen.
FERENC	A hősök hőse.
VITUS	Igen.
FERENC	A jámbor családapa.
VITUS	Természetesen. A herélt kandisznó, aki agyaraival kormányozza a birodalmat. De mondtam ugye, hogy nincs politika. Mindez abstrakciókban szabad csak megjelenjen: a két metafizikai nagyhatalom, a Jó és a Gonosz örökös harcában. Vitus cellája elhalkul, a figyelem a nagyobbik cellán, amely akár tanterem is lehet.
REGINÁLD	Lássuk, miből élünk meg. S főleg ti ezentúl. Egy-egy eseményt mondok mai történelmünkből, amikre ti megkeresitek a mitológiai párhuzamot. Ma és a héten ez a gyakorlat. Rendben?
A LEGEK	Rendben.
REGINÁLD	Mária Terézia császárnénk jobblétre szenderülése.
1. ZSENI	Európé elrablása és örök násza Zeusszal a boldogságban.
REGINÁLD	Elfogadom. József uralkodása.
2. ZSENI	A bibliai hét bő esztendőből immár négy kitelt. Még három és megnézhetjük magunk.
REGINÁLD	Ezt meg hogy érted?
2. ZSENI	Ahogyan kérdezte, páter. Nemde valami kettősségre, hogy ne mondjam, kétarcúságra nevelnek minket? Nyilván egyértelműen. Miért?
REGINÁLD	Azért fiam, mert a sasnak ha ellövik ábrázatját, veréborcája még mindig megmarad. S az oroszlánnak a birkapofája, a farkasnak a kutyaképe, legvégül a házimacska örökös szendergése. Azért. Hát nem érted, hogy túl kell élnetek minden áron. A túlélés ellenében nem szabad egyetlen más változatot sem állítanunk. Legfönnebb feltételeket. Alkudozhatunk, hogy így meg úgy, belemehetünk ebbe-abba. Ki bokáig, ki térdig, ki nyakig.
AZ EGYIK ZSENI	S aztán a szag holtomiglan-holtodiglan. Mint a jó esküvő. Ezt mondja, páter?
E pillanatban megzörgetik az ajtót. Regináld odalép, kinyitja. Bejön egy széki tisztviselő, Manipulatus.
MANIPULATUS	Jó estét, jó estét, de nem mindenkinek. Valahogy így, a csacska nép egyszerű éneke szerint. Mi most nagylelkűek vagyunk és mindenkinek jó estéket kívánunk. Nemre, fajra, felekezetre való tekintet nélkül. Maguk mind csíkiak, ugye?
ZSENIK	Igen.
MANIPULATUS	Akkor tehát mindannyian katolikusok. És szemmel láthatóan mind fiatalok. Valamikor én is szemmel látható voltam. Valamikor én is ennek a békés intézetnek a hallgatója voltam. Milyen mitológiai példa jut eszetekbe mondjuk Harmadik Károly jobblétre szenderüléséről?
ZSENIK	Európé elrabolja és magáévá teszi Zeuszt az örök vadászmezőkön, fejük fölött lángbetűs szöveg: Pragmatica Sanctio...
MANIPULATUS	Érdekes, én is így gondoltam, csak a lángbetűk nélkül.
ZSENIK	Pedig ez a kunszt, főtisztviselő uram. És ugyanbizony mint kommentálná egy kis mitológiával Első Lipót császár megboldogulását?
MANIPULATUS	Feladtátok a leckét, fiúk! Lássuk csak: Zeusz és Európé egymást rabolja el, nos, megfelel?
FERENC	Csak Erdélyt, és ez éppen elég.
MANIPULATUS	kiabálva: Kérdezte valaki tőlem, hogy mi járatban vagyok?
EGYIK ZSENI	Igaz is, maga mit keres itt?
MANIPULATUS	Eltekintek a nyers és provokatív stílustól, a kérdést megválaszolom. Nagy látogatónk lészen!
EGYIK ZSENI	Ha szabad kérdeznem, kicsoda? Zeusz? Európé?
MANIPULATUS	Európa Zeusza, te kisokos! A kalpagos főisten, akinek tekintetétől piciny kis púp lett csupán az Aranyszarv. Ez is képes beszéd – az Aranyszarv-öbölre apropóztam. S aki az európai szellem fegyvereivel akár naponta megvívja az új örökösödési háborút.
EGY ZSENI	Tán trónkövetelő jelent meg balkézről a láthatáron?
MANIPULATUS	Vond vissza azonnal vagy nem állok jót magamért... Ezeknek semmi sem szent, kiforgatják legjobb költői invencióimat. Jön József császár! Tulajdonképpen Nagyszebenben meg Brassóban akar körülnézni, de ha már ott van, a Székelyföldön is inspekciózik egyet. Rövidet, de kiadósat. Na, most mit szóltok? Hatásszünet, végigméri a társaságot. Nekem bizalmasan kászoni báró Bornemissza Pál főkirálybíró és Balázs Ádám alkirálybíró urak mondták el a nagy hírt, s hogy induljak rögvest a somlyói hegyre...
FERENC	Mennyi néznivaló van Felcsíkon! Leghamarabb a madéfalvi vészdomb, ami alá a császári fenség édesanyja négyszáz csíki székelyt bérakatott örökösen, és jogainkat magához vette. Vagy meg lehet nézni a gyimesi határnál, hányan szöknek ki fejekötöttnek. Álljon oda, s ha van türelme, számolja. Még mindig jobb ott kinn, mint idebenn fej nélkül. Nem baj, leszünk moldvai tatárok mindannyian s a Székelyföld kétszáz mérfölddel keletebbre költözik.
MANIPULATUS	Miért nem változtatsz egy kissé optikádon, amice? Először is: mi nem ellenzéke, hanem megbízható és lojális barátja vagyunk a Dicső Háznak. Éppen ezért egy császári látogatáskor soha ne azt nézd, hogy mit kérhet a felséges uralkodó, hanem hogy mit ad.
FERENC	És mit ad?
MANIPULATUS	Hát lássuk csak... A székely nemzetnek nem árt például egy óriáslépés a ranglétrán. Ahogy a nagyszebeni szász báró kijárta véreinek, hogy a nemzet, amely eddig csak az alma – kegyes – címet birtokolta a pátenseken, most inclyta – kiváló – lett! Hatalmas vívmány ez barátaim, föl tudjátok fogni egyáltalán?
FERENC	Magát kellene lefogni, úgy élvezkedik a címkórságban.
MANIPULATUS	Kell vagy nem kell az inclyta? Itt ezen a hegyen dől el a mai holnap, de mondhatom úgy is, a holnapi ma, mert ki akar különb holnapot a mindennél csodálatosabb mánál?
VITUS	átkopog a falon:	Miért zajongtok, mondtam már, hogy dolgozom.
MANIPULATUS	a zseniktől: Ugyanbiza min dolgozik a páterka?
EGYIK ZSENI	A színdarabját írja. Európé elrablását. Hatalmas tömegeket mozgat. Oroszokat, törököket, angolokat, franciákat, szerbeket. És mindenik elrabolja, és ki így, ki úgy a magáévá akarja tenni Európét.
MANIPULATUS	Látod, te legény, ez az optika, amiről már szóltam. Révedezve: Én a mostani eszemmel Európé visszarablását írnám meg veretes strófákban. Amint a császár küzd, elesik, ellövik kezéből a zászlót, kardok előtte, fölötte, alatta, de ő nem enged a huszonegyből.
EGYIK ZSENI	De ha egyszer ellövik neki, akkor tetszik-nem tetszik, tovább már nem érdekli a huszonegy...
MANIPULATUS	Nem mondtam még, hogy minden császár halhatatlan? Villanásnyi szünet, ezalatt a magasított asztalt áthozzák a kisebbik cellából, közben széttépik meg szertedobálják Vitus kéziratát. Az asztalt fölteszik egy padra, de megfordítva. Aki tehát beszél, a hátsó színfalnak szónokol. Nyilván Vitus beszél: Most úgy szólok hozzátok, mint ki tudja, kivont karddal áll egy poroszló az ajtó előtt.
EGYIK ZSENI	a nézőtér felé bámul: Nem látok senkit.
VITUS	Igazad van. A félelem láthatatlan. Az imént itt járt Manipulatus.
ZSENIK	Tudjuk. Vitatkoztunk is egy keveset. Már amennyire egy szemellenzős öreg bányalóval lehet.
VITUS	És mondta, mit akar? Egy színdarabot akar.
REGINÁLD	aki ismét a háttérben álldogál: Mutassuk be a tavalyi darabom, a Rusticus Imperanst. András kovács mély részegségében királynak hiszi magát és...
VITUS	A mi uralkodónk nem iszik vagy ha igen, mértékkel. A darabod tárgytalan. Ha pedig vedelne, akkor kétszeresen az.
EGYIK ZSENI	A pünkösdi búcsún láttam a Rusticust. Elég gyenge volt, a grammatisták és syntaxisták adták elő. A Rhetorok meg a Poéták tán fölhozzák...
VITUS tűnődve:	Zápolya és Bebecus históriája sem jó. A császár egyáltalán nem kíváncsi a két magyar fővezérre. A császár önmagára kíváncsi.
EGYIK ZSENI	Akkor nézzen a tükörbe.
VITUS	Ő azt akarja, hogy ti legyetek a tükör, és ti is tartsátok neki. Magyarán: egy új színdarabot akar, ami, ha megnyeri tetszését, kincstári költségen kinyomtatja és egész Európában olvasni fogják. 
FERENC	Egyik harmadában mint a szentírást, a másikban úgy, ahogy egy pamfletet szokás, végül a harmadik régióban sehogy, lévén hogy olvasni sem tudnak. Mit akar a kalapos király? Actio Comicát? Tragicát?
VITUS	nagyon kedvetlenül: Mondtam már: önmagát. Kár, mert eddig már minden mitológiai és bibliai sztorit feldolgoztunk. Trója ostromát, elvesztését, Aeneas bolyongását, Odüsszeusz bolyongását.
REGINÁLD	Továbbá a filiszteusok kiűzetését, a pogány Diocletianus kegyetlenkedéseit, Salomé táncát...
AZ EGYIK ZSENI	Ugyanbiza ki volt az igéző Salomé? Vitus testvér, netán Regináld?
REGINÁLD	Egy leányzót kértünk meg a faluból. Úgyis csak epizódszerep, megcsinálta.
VITUS	Európé elrablását, legkevesebb tizenhárom változatban. Most írom a tizennegyediket.
REGINÁLD	Sajnos, József egyikre se kíváncsi. Még József és testvéreinek történetére sem.
VITUS	Az életszagú, akkor pedig az irodalomra leginkább érett valóságot akarja látni. Amint minden ceremóniát és feltűnést kerülve iskolánk színháztermében üldögél, s közben futnak a hatásos élőképek: a kisded uralkodó, amint kutyájával, Hektorral játszadozik. Egy oldott hangulatú kosaras ünnepély a Práter zöldjében, s a rend minden képviselője a kocsistól a hadivállalkozóig táncba fogózik az erdőszélen. Harangzúgás, orgonabúgás – ősei sírja előtt rója le kegyeletét és...
FERENC	Fölesküszik az alkotmányra?
VITUS	Azt éppenséggel nem. De kihirdeti, hogy toleranciájának legtágabb határai között kormányozza a közeli s a távoli birodalmat.
EGYIK ZSENI	Ez is geopolitika. A türelem geopolitikája. Egyébkent jó vicc.
VITUS	Csend legyen. A császár nem alkotmányellenes, csupán nonkonformista.
MÁSIK ZSENI	És minden nonkonformizmusa – politikai tett? Akkor inkább a közember nonkonformizmusát szeretem. Például hogy nem vájja ki a társa szemét, nem veri a feleséget, ha fordítva húzza fel az ingét s úgy megy az iparosbálba.
VITUS	Mi most a Birodalmi Akarat toleranciájáról beszélünk, nem holmi iparosbálról.
EGYIK ZSENI	Fából vaskarika. A birodalmi akarat nem lehet toleráns. A kegyesrendieké vagy a ferenceseké igen. Eléggé ismerjük a központosító állam természetét.
MÁSIK ZSENI	Atyám, semmi kivetnivalót nem látok a császári kérésben, azon kívül, hogy utálatos. Szívesebben írnánk és játszanánk tovább a magunk kis történeteit, de hát ez van. Mint ahogy az sem biztos, jön-e még valaha Csíkba ilyen magas deputáció...
EGYIK ZSENI	Legfönnebb száznegyvenöt év múlva. Arra majd jobban fölkészülünk.
VITUS	Testvérem, Regináld, még te sem tudsz a záróintelemről. Egy icipici kérése még lenne a császári fenségnek.
REGINÁLD	Micsoda?
VITUS	A legutolsó kép – azt mondja – legyen szuperrealista. A színpadra telepítjük az egész színházat, ami bravúros, de nem veszélytelen vállalkozás. Az egész esztétikuma összetöri a rész ácsolatát, meglehet. Természetesen a császár is ott ül velünk. A társadalmi nyitottság és nyilvánosság mentoraként vagy adeptusaként, egyremegy.
ZSENIK	Minket is kiültetnek?
VITUS	Egytől egyig, úgy ahogy vagytok.
ZSENIK	A klastrombelieket? A falut?
VITUS	Mondtam már, mindenkit.
EGY HANG A NÉZŐTÉRRŐL	Ejsze odavárják a közönséget a többi mellé. Mi itt csak nézők vagyunk.
VITUS	ránéz a kérdezőre, ez a parabola ívének egyik közelítése korunkhoz: Csak azt hiszed, testvérem. Ami velünk megtörtént, ott a ti létetekben is. Ne próbáld kitépni, mert nem sikerül. Szóval mindenki és minden a színpadra vonul, természetesen a császár is ott ül velünk.
EGYIK ZSENI	A Naprendszer közepén.
MÁSIK ZSENI	Egy recsegős széken.
VITUS	A társadalmi nyitottság és nyilvánosság, igen. És akkor újrajátsszuk a korábbi képeket. Az érzelemdús enyelgést Hektorral, a polkázást, a tisztelgést az ősök emléke előtt. Mi ebben a pláne, kérditek. Az, kedves fiaim, hogy Somlyó hegye, pataka és az egész Somlyó kimondhatatlanul nehéz a császári ajkaknak. S ezt most a szó szoros értelmében vegyétek. Kifejezett óhaja tehát, hogy ne kínozzuk. Mondjuk a Somlyó hegye helyett, hogy Schönberg. A patak legyen Schönbach, a település meg Schöndorf, ami már majdnem oly könnyed és elegáns dikció, mint Schönbrunn. S hogy lássuk, mint honorálja igyekezetünk, attól a perctől kezdve Schöndorf – vagy ha így jobb: Schöndorf-am-Schönbach – város lesz a függőpecsétes adománylevél szerint.
REGINÁLD	Attól a perctől kezdve Schöndorf-am-Schönbachba jár pünkösdi búcsúra a háromszéki, a gyergyói, az udvarhelyi katolikus székelység, azt mondod?
VITUS	A stációk maradnak, keresztjeink. Az írás nemkülönben. A szó meg elszáll, ez a sorsa. Az egyetlen amit tehetünk: lábujjhegyen megállunk az államjog s a morál választóvonalán. Így még megmarad nyugalmunk. Vagy a nyugalom illúziója. Ergo azt hisszük, hogy nyugodtak lehetünk, ergo nyugodtak vagyunk.
EGYIK ZSENI	Próbáljunk meg egyezkedni a császárral.
REGINÁLD	A császárral nem lehet egyezkedni. A császár a nagy egyeztető. Az európai Közös Nevező, aki mégis minden politikai mathézis fölött áll.
VITUS	Egyezkedni csak az alja népség szokott. A kofák, a kocsisok, a parasztok a törvény színe előtt.
IMRE	Mégis meg kellene próbálni. Ha érdekelné a perzsa Xeroes története, mint korbácsolja meg haragjában a haragvó tengert, közmunkával elrekesztjük a Somlyó patakát, egy héten belül olyan tenger lesz itt, hogy a Jézus hágójáig ér... De a Somlyó patakát, és nem a Schönbachot... A színpad elhalványul, az előtér kezd élni, amely értelmezésünkben egy tisztás az osztályterem és a cella közös ajtaja előtt. A tűfény a gótikus ívet kívülről és fölülről világítja meg, ezzel érzékeltetjük, a dialógus a falakon kívül, természetes térben zajlik. Vitus és Ferenc látható csupán.
FERENC	Mondja, atyám, maga tényleg gyáva? Óvatosabban: óvatos?
VITUS	nem lepi meg a kérdés, a filozófus nyugalmával: Nem. Csak szeretném, ha túlélnénk ezt az egészet. Egy-két karcolás nem számít, de a nemesebb szervek ne sérüljenek. Nehogy egyszer képtelenek legyetek a jóra. Vagy fölényes intelligenciátokat a közhelyek aprópénzére váltsátok. Már csak ti maradtatok, s ha ti sem: tényleg elvész Csík.
FERENC	Nem igaz, Csík ott lenn a hegyalján lélegzik. Elvadulva, nagy torzsalkodásokban, de létezik. Mi itt egy üvegharangban rendezkedtünk be. Ha egyszer összetörik a harangot, nincs hatalom, amely megmentene minket a pusztulástól. Főleg, ha a hatalom maga töri össze. Vagy mi.
VITUS	Ezt akarjátok? Írjuk meg közösen azokat az élőképeket, és mi is élni fogunk.
FERENC	Én még mindig az mondom, tárgyaljunk a császárral. Engedje el az utolsó képet. Minden más maradhat.
VITUS	És ha heti konflisjáratot indítanak Bécs és Somlyó között? Ne siess a válasszal. Buda és Bécs, de még Kolozsvár és Bécs között sincs reguláris konflisjárat!
FERENC	Akkor sem.
VITUS	Ha ideköltöztetik a pénzverdét Nagybányáról? A birodalom öt nagy manufaktúráját?
FERENC	Nem és nem.
VITUS	Jól van, vedd úgy, hogy nem mondtam semmit. Bár szerintem nem rossz dolog az iparosodás. Munkát hoz.
FERENC	Munkást. Összeszedik a társadalom lumpenjeit és idezúdítják az egész bandát. Két hónapon belül tényleg Schöndorf lenne ez a lendületesen fejlődő falu.
Minden érzékelhető átmenet nélkül egy más, akár kétszáz évvel későbbi helyzetet illusztrál a most következő dialógus.
FERENC	karhatalmi pózban: Neve?
VITUS	Ferentzi Vitus nőtlen, katonaviselt, állandó munkahellyel rendelkező, nem parazita állampolgár.
FERENC	Mutassa a személyazonosságiját!
VITUS	Tessék.
FERENC	A kódszám után ítélve maga kisebbségi. Lakhelye Schöndorf-am-Schönberg-neben-Schönbach, Tető utca három per bé, D lépcsőház hetedik emelet negyvenkettes lakás. De nem ezért igazoltatom. Akármiért igazoltatom, világos? Ez az én abszolút jogom és magától értetődő kötelességem, világos?
VITUS	Igen, kérem.
FERENC	Milyen kenyeret eszik maga?
VITUS	Amilyet a sorban adnak, kérem. Másnaposat.
FERENC	Ha itt nekem viccel, bekísérem. Maga az állam kenyerét eszi.
VITUS	Igenis.
FERENC	Ha pedig az állam kenyerét eszi, akkor az állam nyelvét beszéli. Ez axiomatikusan logikus, logikusan axiomatikus, méltányos és igazságos, nemde?
VITUS	Természetesen, kérem.
FERENC	Maga most mégis egy lehetetlen nyelven válaszolgat nekem, őzik, űzik, mint egy mucsai.
VITUS	Hát űznek, az egyszer biztos. Ez török beütés, tetszik hallani ahogy mondom, figyelje még egyszer erősen megnyomja az inkriminált hangzókat török beütés, tudja, a nyelv és a történelem....
FERENC	Ne beszéljen félre! A nagy Savoyai Eugén kiseperte a maguk Budájáról a törököket, azóta nuku ő meg ű! Vagy éppen így konspirálnak maguk a mi évszázados ellenségünkkel? Ez hazaárulás! Ki tanította magát erre?
VITUS	A hazaárulásra?
FERENC	Nem, a nyelvre.
VITUS	Hát aki mindenkit a gyermekkorában. Anyám.
FERENC	Akkor az anyja is hazaáruló. Mától kezdve a szülészeteken, a csecsemőotthonokban, az iskolákban, a közhivatalokban mindenki, aki állampolgári felelősséggel viseltetik az ország, a társadalom jelene és jövője iránt....
Szavait elmossa az egyre erősödő szél. A fák recsegésén át-átüt a tömeg artikulálatlan, de azonosítható moraja. Nyögések, jajgatás a zajban, amely tán valami átalakulást kísér. Lassan elhalkul. Csend. A kérdezz-felelek folytatódik.
FERENC	Ki vagy te? Na jó, ne mutasd meg személyazonosságidat.
VITUS	Én lenni kicsi rendes ember. Végeződött a szezon, nagy-nagy árleszállítás! Kell jönni gyorsan rendes kicsi ember boltjába. Utolsó szavaimat negyven, ötven, százhúsz percentes kedvez.... kedves.... kedvezemmel. Ön bejönni boltomba, venni egy icikepicike szavat, ekkorát ni, és Vitus bácsi fizet plusz húsz százalék. Végén én örvendeni, hogy meg tetszik venni utolsó szót nyelvem alól, örvendezve átalmenni túlsó partra, szótlanul és nyelvetlenül, huss!
A beékelődött jelenet mintegy varázsütésre fölszívódik. A páter és a tanítvány olyan, mint amilyennek e villámdialógus előtt megismertük.
VITUS	némi töprengés után: Tudod, hogy most mit mondtam?
FERENC	Tudom. Hogy arra sodródik, amerre mi megyünk. Egy lépést az életben. Egy mérföldet a halálban.
Vitus bemegy a cellájába, hogy folytassa vagy újrakezdje az írást. A tisztásjelenet folytatódik. Anna lép a fénykörbe.
ANNA	Isten jobbik angyala nyögött és jajgatott. Reszketve hallgattam.
FERENC	Ki vagy te lány?
ANNA	Anna vagyok, s míg éltem, rákosi voltam.
FERENC	Mit beszélsz összevissza... Várj csak, rádismerek. Te az Imre húga vagy, igaz?
ANNA	Igen.
FERENC	Szóljak neki, hogy megjöttél?
ANNA	Ne szólj semmit. Nincs miért. Nincs kiért.
FERENC	Mi bajod, Anna?
ANNA	Azonkívül, hogy szívemre egy kígyó tekeredett, mint a bibliai fára, semmi. Ilyenkor kezd sziszegni, reggelig nem is hagyja abba.
FERENC	Miket sziszeg a melledben a kígyó?
ANNA	Amit a kígyók szoktak. Ez a csúffátevőmről suttog állandóan.
FERENC	Igaz, amit Imre mondott rólad?
ANNA	Nézzél meg jól és döntsd el magad.
FERENC	az ajtóból kiabál befelé társainak: Hé, fiúk, gyertek ki gyorsan! Vége az allegória két- és négykezeseinek, nem szimbolikázunk többé magasfokon! Ráütöttem az üvegharangra és megrepedt, nem véd többé minket sem az élettől, sem a haláltól. A második ütés a hatalomé, és a hatalom elpusztít, mert mi gyengék vagyunk őt elpusztítani.
Ferenc mellett felsorakoznak a többiek. A kép kimerevedik, körülbelül olyan, mint egy iskolai fénykép évzáráskor: középen Vitus és Regináld a három zsenivel, a negyedik a sor előtt guggol. Egy perc múlva a kép megbomlik, az egész társaság visszamegy szótlanul a sötét épületbe. A tisztáson csak Ferenc marad, valamivel távolabb Anna.
FERENC	Ismétlünk, megértettétek? Az ajtóhoz sétál, a köznapi társalgás modorában és hangsúlytalanságával mondja: Hé fiúk, gyertek ki gyorsan. Vége az allegória két- és négykezeseinek, nem szimbolikázunk többé magasfokon. Ráütöttem az üvegharangra és megrepedt, nem véd többé minket sem az élettől, sem a haláltól. A második ütés a hatalomé, és a hatalom elpusztít, mert mi gyengék vagyunk őt elpusztítani. Felsorakoznak Ferenc mellett, mint az előbb, a beállás változatlan. Előbbi hang a nézőtérről: A második tán jobb volt. Hatástalanságában hatásosabb. Én harmadszor is megpróbálnám, de most kérdezve.
VITUS	bentről, a sötétből: Csupán kérdőjeleink a látható jelek a tragédiába torkolló úton.
FERENC	Hé, fiúk, kijösztök gyorsan? Vége az allegória két- és négykezeseinek? Nem szimbolikázunk többé magasfokon? Ráütöttem az üvegharangra? Megrepedt? Nem véd többé minket sem az élettől sem a haláltól? A második ütés a hatalomé? Elpusztít-e a hatalom, ha mi gyengék vagyunk őt elpusztítani?
Másnap délután. Néhány katona, “rendcsinálók," parasztok.
EGYIK PARASZT	Azt mondják, hogy leégett a színház, Úgy égett, mint a zsír.
MÁSIK PARASZT	Én úgy hallottam, földrengés ontotta meg.
ELSŐ PARASZT	De azt éreztük volna barátocskám. a faluban! Márpedig ott semmi rengés nem volt.
MÁSODIK PARASZT	De igen, a délelőtt megkondultak a kegytemplom harangjai, és nem a ferencesek húzták!
HARMADIK PARASZT	Én is hallottam. S hogy megrepedt az egyik harang. Akkorát pendült, egészen megsüketültem.
ELSŐ PARASZT	Hallod, amit mondok?
HARMADIK PARASZT	He?
ELSŐ PARASZT	suttogva: Senkiházi tökfej vagy, úgy hazudsz, mint a vízfolyás.
HARMADIK PARASZT	Te vagy a senkiházi, a fene egyen meg!
KATONA	Nem suttogni, csak semmi konspiráció. Inkább finom, hatalmi ráció, ahogy az őrmester úr szokta mondani.
ALTISZT	Csak nem lettél te is poéta, fiam! Még egy ilyen rigmus és megtizedellek. Kuss!
KATONA	De én egyedül vagyok, melde gehorsam...
ALTISZT	Azt mondtam, hogy kuss, vedd úgy hogy napiparancs! Százados érkezik, kísérője Manipulatus.
ALTISZT	Alázatosan jelentem, minden a legnagyobb rendben. De a színház menthetetlenül leégett. Vagy földrengés döntötte romba. Megjegyezni bátorkodom, hogy ez utóbbi esetben is menthetetlen.
SZÁZADOS	Szemle volt, halottkém?
ALTISZT	Most indulunk éppen. A kém pedig még mielőtt látóközelbe érne, elkönyvelheti magáról, hogy halott. Hulla!
SZÁZADOS	Ne menjenek sehova. Minden világos. Most már minden egyértelmű.
MANIPULATUS	A százados úr mindentudó. A százados úr pirotechnikás a császári hadseregben. Vagy piromániás, hogy mondják helyesen?
SZÁZADOS	Maga meg van veszve vagy mi? Bécsies kedéllyel:	Nálunk a Poldi állít föl ilyen szellemes találóskérdéseket másfél nájburger után. Hogyhogy nem ismeri a Poldit? A harmadik szomszédom, nohát! Ismét keményen: Csak azt kell szemlézni, ami nem stimmel. Azért mondom, hogy a vizsgálat lefújva.
MANIPULATUS	Hogyhogy?
SZÁZADOS	Úgyhogy. A tegnap ugyanis én magam szemléztem. Elvégre abszolút megbízható szakember vagyok.
MANIPULATUS	És milyen eredménnyel, nagyságos uram?
SZÁZADOS	Mindent a legnagyobb rendben találtam. Az ég, hogy úgy mondjam, bécsiesen kék volt a Schönberg fölött. A Schönbach kéken csörgedezett Schöndorf felé. De nyilván a jegyzőkönyvbe nem vettem be a szubjektív helyzetképet. A jegyzőkönyvbe csak azt írom, ami a fölötteseimet hivatalból érdekli. Itt van, ni: első és egyben utolsó razziámon semmilyen bombát vagy egyéb, a császár életére és biztonságára veszélyes tűzszert nem találtam a Schöndorf fölé magasló Schönbergen.
ELŐBBI PARASZT	a társához: Te, ez a Holdban vizsgálódott. Sőnholdban.
MÁSODIK PARASZT	Ha egyszer ez a dolga. Csak tudnám, hogy hol van az a... Odamennék, oda én!
ELSŐ PARASZT	Itt hagynád Somlyót?
MÁSODIK PARASZT	Élni kell valahogyan...
MANIPULATUS	Bomba a Hegyen, hát ez bombanagy... Nem azért mondom, nagyságos úr, de azok a szegények, akik bennégtek (vagy a földrengés ontotta fejükre az épületet), nem bombáztak. Írták a császári élőképeket.
SZÁZADOS	Rosszul tudja, aktakukac. Ha valóban azt írják, s úgy, akkor nem ég le a színház, illetve nem ontja miszlikbe a földrengés. Ezt pirotechnikás becsületszavamra mondom.
MANIPULATUS	Uraságod bizonyos összefüggésekre, hogy ne mondjam, okszerűségekre hívja fel figyelmem.
SZÁZADOS	Én csak azt mondom, hogy ha nem borul el, akkor nem is dörög. A józan paraszti bölcsesség szerint. Ti itt mind józan parasztok vagytok, igaz?
EGYIK PARASZT	Józanabbak már nem is lehetünk. S bölcsességünk hová tette a nagyságos úr?
SZÁZADOS	Arra is sor kerül. Mindenre! Nem is kell sokat várnotok.
PARASZT	Manipulatushoz: Úgy hírlik, maga a császár készülődik ide hozzánk.
SZÁZADOS	Manipulatus helyett: Lefújva. Titeket nagy ívben elkerül, úgy utazik Radnára s onnan tovább Bukovinába. Ti, józan parasztok, fertőző betegek vagytok. Ez a Hegy itt nemkülönben. S ha a tűz, meg amit ti földrengésnek mondtatok az előbb, nem gyógyít meg, akkor újból jön a tűz- meg a rengésterápia. Mától kezdve a hegy karanténban, ami azt jelenti, hogy élő ember oda fel nem mehet, le nem jöhet.
PARASZT üvöltve:	De hisz mind meghaltak, nagyságos uram. Csontjaik szétszedte a robbanás, elégette a tűz. Kétszer suhintott a halál gyors egymásutánban, hát nem volt elég?
MANIPULATUS	Tudod-e, ki volt a kaszája?
PARASZT	tovább üvölt: Csak annyit tudok, hogy én a baltája vagyok! Rárohan a századosra, leüti a baltával, majd többször belevágja: Ez az egyik páterért! Ez a másikért! Ez meg ez....
Lövés csattan, az altiszt lövi le a sóbálvánnyá dermedt katona mellől.
MANIPULATUS	előresétál, megáll a rivaldafényben: Eddig még mindegyik színdarabunk a kórus zárta. De a kórus: a megsemmisülés csöndjében, hét vagy csak két határon túl. Ettől s mindentől függetlenül: Willkommen in Csík! Nem véletlenül mondják, akik mondják, hogy olyan bécsierdős a mi vidékünk. Olyan svájcias. Csak éppen a kantonok demokráciája hiányzik, a jólét. Csak épp a társadalmi szerződés, csak épp az együttélés békéje hiányzik, máskülönben tényleg minden olyan, mint Európában. Csak épp mi hiányzunk. Feltűnt-e valakinek? Ne fogadjon idegenvezetőt, a honi is megteszi! Megteszi kötelességét, aztán mehet. Kérem, nyugodjanak meg: ha van nyelv, akkor bizonnyal a nyelvtörvényt is meghozzák, úgyhogy nem leszünk nyelvetlenek, sem pedig törvényen kívüliek. Ennek biztos tudatában most mindenki álljon fel. Úgy. Vigyázz! Hátra arc! Oszolj! Ne feledjék, jövő pünkösdkor velem ugyanitt!

A magyarságtudatot erősítő,
az iskoláknak ajánlott,
az iskolákban előadható színművek
sorozatának megjelenését támogatta:
a
MAGYAR HITEL BANK RT LAKITELEK ALAPÍTVÁNY
SZÉCHENYI ALAP
BETONÚTÉPÍTŐ NEMZETKÖZI ÉPÍTŐIPARI RT ÉPÍTŐK 
Szakszervezeti Szövetsége (ÉFÉDOSZSZ)