Bodó Csiba Gizella - Válogatott versek | 22. oldal
Jelenlétek Jelenlétek hártyái borítottak, Tekertek be, mint selyemhernyót a bábba, Vergődtem benne végtagok nélkül A születésig mindhiába, – ellene, s még ki ellen ágálva? Múlhat néhány száz év, Ezer emberöltő a mélyben, Csak akkor születhetek új életre, Ha felkészült a lepke-létem. Fontos a zárt báb-idő, Hol magamban magam Mindent megérlel, S a tápláló csendből, Múmia létből, A Világ Világossága kelt fel! Bp. 2010. június 12. Igéző hajnal A hajnal hátára vette az éjszakát, Görnyedten húzta a Föld szélére, Ott engedte süllyedni le a mélybe, Miközben pávatollain lángra gyúlt A Napkelte fénye. Sárgarigó üdvözölte! A homályban még csak ő látta, Torkában aranyrög görgött, Gyönyörű dalt gurgulázva. S dalra fakadt az összes, Csicsergő, zengő kicsi lélek, Az ég madarainak kórusa Szolgált természet-kápolnában A hajnali misének. Velence, 2010. június 12.