Bodó Csiba Gizella - Válogatott versek | 13. oldal
Te voltál Nékem Te voltál Nékem a nyár kalásza, illatos cipó az asztalon. Aszú a pohárban, szőlő a tálban, birsalma-mosoly barázdált, érett arcodon. Te voltál Nékem sebesség, s Idő száguldás suhanó szárnyakon, felhő az égen, bárány a réten, bezárt várkastély amelyben álmodom. Te voltál Nékem védelem s erő, bölcsesség, csend és nyugalom. Kandalló melege, vadlibák serege, miközben hópelyhek táncoltak le szempilláidon. Te voltál Nékem kérdés és felelet, amit már megkaptam, s amit majd megkapok, augusztusi égbolt szomorúan szép volt, a horizonton lebukott csillagod. Bp. 1999. október 2. Együtt – egészen Fél-ember voltam, Te Egész lényed bőkezűen adtad hozzám. Egyre vágytál, s feledként hitvesül, magaddal Eggyé olvasztottál. Két félként lettünk Egészen Egyek, – holtodiglan. Míg valódat a halál urától részemből szaggatni hagytam. De megízleltem milyen az Együtt-érzés, s ezt hordom magamban bonthatatlan, – holtomiglan! utószó: A Paradicsomban Egyek voltunk, Örök időktől mindig Egyek, Félszegen, félemberként Ma is mindenhol kereslek! Bp. 2009. november 18.