Bodó Csiba Gizella - Válogatott versek | 10. oldal
A velencei kertben Vedd el tőlem!... – Ez még nem a keserű pohár, Csak szembesülés önmagammal, De ez sem könnyebb halál! Magam most végig ostoroztam, Ez a negyedik éjszakám, Szemhunyásnyit nem alszom, vergődök, Ez sem könnyebb halál! A csillagképek fordulnak szépen, Útjuk ágyamon átvezet, Látom összes tettemet, Ez sem könnyebb halál, – kérlek add kezed! Velence, 2011. szeptember 25. Fontos hívás Elfáradtam, megint itt van a hajnal, S elgémberedett karral Támasztom állam, hogy nézzem merre jársz! A Tejúton nagy a forgalom, Felhívhatlak Uram? Ágyamnál itt a mobilom. S bár a titkos számod nem tudom, Reménykedem, hogy felveszel, vagy Elmented hívó számomat, S amikor lejárod lábadat Érdekünkben, – majd visszacsörren Hívó jeled, – most lehet, Hallgatod álmatlan gyermeked; A ti-ti-ti, tá-tá-tá, ti-ti-ti – segélykérésemet Mint jó kapitány, – forgatod a kormány-kereket, Kelted a kozmikus rezgéseket, – Nálad mindig jó a térerő –, Olvasod gondolataimat, (pittyenések, – jaj lemerülök) Látod még mindig félek Már nem Tőled, hanem Érted, A hajnallal kikötőbe érek. A víz-kereszteződésnél lefordul a sötét Aki kérte megkapta SMS-ét, válaszolsz minden hívásra, levélre Nem teszel semmit félre, Te vagy az kinek Mindnyájan fontosak Vagyunk! Ha hallgatunk, ha nagy a zajunk, Ha evezünk keményen, ha lazítunk, Ha árral szemben, ha bárki ellen,... Mobilomon jelző-fény vibrál, – HALLO! – Köszönöm, hogy hívtál! Velence, 2011. szeptember 29.