Bodó Csiba Gizella - Válogatott versek | 25. oldal
Áldozat Testem piramisában Lángra gyúlt a tűzoltár, Szívem rostélyában ég a máglya, S az áldozat már készen áll, A Szerelmes halálra. * Lélek-hínárok tekeredtek lábaimra, Zúgó-csend nyomását préselte rám a mély, polip karok nem engedtek, szoros az ölelés, – ne félj! Talpamba fúródtak tüskék, kínlódott kétségek sötét nedve, élet-part felé tajtékozott minden gyökereitől eleresztve. Iszapos tettek okát megtalálni Gyötrőn nehéz Szív zsilipjeit felnyitni gyakran merész A kenu halad tovább, A víz-tükör felett az ég, S víz-tükör alatt a mély. Poklának van ki örök foglya, Van ki lebeg a felszínén. S mintha mind ritkább Lenne tükrének simasága, Az ember belenéz, S a „cunamit” látja Arcának barázdáiban Élete veszett, – merre nézzek? S átadja magát a szépnek, A reményben fürdetett Tiszta égnek, mely Segít elengedni A kapaszkodást, a lehúzást S feldob a kékség felé! Bp. 2010. szeptember 15.