EMLÉKKÖNYV
A MAGYARORSZÁGI 
NYOMDAI TERMÉKEK 
1878. ÉVI 
KIÁLLÍTÁSÁRÓL

Szerkeszté 
BENDTNER JÓZSEF

BUDAPEST, 1878
KIADJA A BUDAPESTI KÖNYVNYOMDÁSZOK ÉS BETÜÖNTŐK EGYLETE
PESTI KÖNYVNYOMDA-RÉSZVÉNY-TÁRSASÁG

TARTALOM
ELŐSZÓ
I. A KIÁLLÍTÁS ELŐZMÉNYEI
II.  A KIÁLLÍTÁS MEGNYITÁSA
III. A KIÁLLÍTÁS
I. NYOMTATVÁNYOK ÁTALÁBAN
2. HIRLAPOK GYÜJTEMÉNYE
3. RÉGI NYOMTATVÁNYOK GYÜJTEMÉNYE
4. BETŰÖNTŐI, TÖMKÉPELÉSI, FAMETSZÉSI MUNKÁK  ÉS NYOMDAI SZERSZÁMOK
IV. A BIRÁLÓ-BIZOTTSÁG ITÉLETE
1. BETÜ- ÉS TÖM-ÖNTŐK
2. KÖNYVNYOMDAI MUNKÁK
3. A KIÁLLÍTÁS LÉTREHOZÁSA ÉS KIVITELE KÖRÜL TANUSÍTOTT ÉRDEMEKÉRT
PÓTLÉK
VEGYESEK
AZ ÖSSZES KIÁLLÍTÓK JEGYZÉKE
A MAGYARORSZÁGI KÖNYVNYOMDÁK JEGYZÉKE
HORVÁT- ÉS TÓTORSZÁGBAN

Előszó
A »Budapesti könyvnyomdászok és betűöntők egylete« elhatározta, hogy a folyó év pünkösd hetében általa nyomdai termékekből rendezett kiállítás emlékére egy emlékkönyvet fog közrebocsátani, s annak szerkesztésével csekély személyemet bizta meg.
Mint a nevezett egyletnek egyik igénytelen tagja, megfelelni óhajtván e megtisztelő föladatnak, ezennel kedves pályatársaim színe elé bocsátom e művecskét.
Szerényen, igénytelenül lép az a nyilvánosság elé, nem követelvén magának helyet az irodalmi beccsel biró munkák között, hanem a kiadó egylet intentiójához képest csupán látható emlékét akarja képezni a kiállításnak, mely – biztat a remény, hogy nem mult el nyomtalanul iparágunk haladására nézve.
A hirlapok statisztikai kimutatását és a kiállított régi könyvek jegyzékét a kiállítási bizottság buzgó s tevékeny titkára, ÁCS MIHÁLY pályatársam szolgáltatta.
A kiállításra vonatkozó közleményeken kivül jónak láttam a magyar korona országaiban levő összes nyomdák jegyzékét is adni, mely függeléket, ugy hiszem, szivesen veszik pályatársaim, kik mindeddig nélkülözni voltak kénytelenek az ily jegyzéket, mely pedig gyakran vajmi szükségesnek mutatkozik a nyomdászat munkásainak hányatott pályáján.
Ez adatokat FIRTINGER KÁROLY pályatársam szivességének köszönöm.
Kedves olvasóimtól elnézést kérve művecském gyöngeségeiért, régi nyomdász-köszöntésünkkel üdvözlöm őket:
Isten áldja müvészetünket!
Budapest, 1878. julius 7-én.
Bendtner József, 
nyomdász     

I.
A KIÁLLÍTÁS ELŐZMÉNYEI
Az 1878. év pünkösd napjai örökre emlékezetesek lesznek a magyar nyomdászok előtt.
Az egyház emez ünnepén ünnepet ültek Magyarországon Gutenberg követői is; lerázták a nyomdai műhelyek porát és kiléptek mindennapi tevékenységük szerény köréből a nagy világ elé. És örömmel lehet elismernünk, hogy nem kellett szégyenkezniök a szokatlan talajon, megállták helyöket a nyilvánosság előtt is, amely különben alig vesz tudomást róluk, jóllehet a nyomdászok, mint a sajtó munkásai, épen a nyilvánosság szolgálatában állnak, a mennyiben az ő munkálkodásuk folytán jutnak a világesemények a közönség tudomására.
Miként a bányászok, a napvilágtól elzáratva, testet ölő munka alatt görnyednek, hogy fölhozzák a föld sötét méhéből a nemes érceket az utánuk sovárgó emberek közé, – a kiknek pedig vajmi gyakran átkot hoznak a várva-várt áldás helyett, – ugy a nyomdászat munkásai is éjjel-nappal fáradoznak a testet nem kevésbé roncsoló fárasztó munkában, hogy a tudományok és hasznos ismeretek gazdag bányájából napfényre hozzák a legnemesebb érceknél is becsesebb kincseket, melyek nem átkot, de áldást hoznak az emberi társadalom minden rétegére, a paloták és kunyhók lakóira egyaránt.
A magyar nyomdászok ez év pünkösdjén megmutatták, hogy ők nem vak eszközei a közművelődésnek, hanem átértik és érzik iparáguk nagy jelentőségét és fontosságát, s akarják is, tudják is betölteni a társadalomban azon helyet, mely számukra kijelölve van: minden erejükkel iparáguk fölvirágoztatására törekedni a műhelyben úgy, mint azon kivül.
Pedig a mai viszonyok között kettős súllyal nehezedik a nyomdászok vállaira e föladat.
A különben oly üdvös iparszabadság a nyomdászatra – művészeti szempontból – nem hozott áldásos gyümölcsöket, sőt ártalmas kinövéseket hajtott, melyek bénitólag hatnak a különben életerős fának tenyészetére.
Ez évtized elején, a »közgazdasági emelkedés« korszakában, midőn a gyors meggazdagodás volt a jelszó, és a leghihetetlenebb nevek alatt és célok mellett gombamódra termett részvénytársulatok mindegyike óriási apparatussal kezdte meg működését, ezek közt a százezer számra készitett reklámok, részvények, emlékiratok és »kezelési nyomtatványok« főszerepet játszottak, úgy hogy egy-egy ily részvénytársulat egymaga képes volt egy nagy nyomdatelepet folytonosan munkával ellátni. A levegő telve volt vérmes reményekkel, melyek a legkomolyabb kedélyekre is elragadtak.
Nem csoda, hogy ekkor a nyomdaipart – jövedelmezőség tekintetében – átalában aranybányának tekintették. A nyomdaipar szabad volt s az ehez kötött ovadék letétele el volt törölve, s igy boldog-boldogtalan azon törekedett, hogy nyomdát nyithasson.
A magánkezekben levő nyomdaüzleteket, mesés árakon, részvénytársulatok vették át, a megvett nyomdákat tetemesen megnagyobbitva és alapostul átalakitva, úgy hogy többe kerültek az ujonan való berendezésnél; mig más részvénytársulatok uj nyomdatelepeket rendeztek be. Magánosok is ez iparágra vetették magukat, úgy hogy a fővárosban volt 17 nyomda, 42 egyszerű gyorssajtóval, rövid pár év alatt 54-re szaporodott föl, melyekben 160 gyorssajtó forgott, ezek közt számos olyan, melyek a gépészet mai vívmányai szerint az egyszerű gyorssajtókat termékenység s munkaképesség tekintetében 2–10-szerte fölülmulják.
A mily üdvös volt a nyomdaiparnak ez óriási emelkedése anyagi tekintetben, annyira káros hatású volt az ez ipar művészeti fejlődésére nézve. Pénzkereset, gyors forgalom volt a jelszó, a »művészet«-nek háttérbe kellett szorulnia. Az uj nyomdák nagyobb részének birtokosai laikusok lévén, nem birhattak érzékkel a nyomtatványoknak typographiai szabályok szerinti kiállítása iránt, sőt nagy részben még kellő szakismerettel biró egyéneket sem állítottak üzletük élére, úgy hogy a kontármunkák ijesztő mérvben elszaporodtak, melyek mig egyrészt a nagy közönség izlésére rombolólag hatottak, másrészt meghiusítással fenyegették a szakszerűen vezetett nyomdák azon nemesebb törekvését, hogy ne csak mennyiségileg, hanem minőségileg is jeles nyomdatermékeket állítsanak elő, s hogy a pénzkereset mellett a magyar nyomdászat becsületét is megmentsék és csinos, izléses és hibátlan kiállítás tekintetében is kiállják a versenyt a hatalmas léptekkel előre haladó külfölddel.
Midőn 1873-ban bekövetkezett a közgazdasági roppant reactio, természetes, hogy miként előbb az emelkedést, ugy a sülyedést is első sorban a nyomdák érezték meg.
Óriási verseny keletkezett a munka nélkül maradt nyomdák között. Ügynökök százai járták be a fővárost és utazták be az országot, kik egymást túllicitálva, mesés olcsó árakon kinálgatták fűnek-fának a nyomtatványokat, ugy hogy a nyomdai termékek becse a legalsóbb fokra sülyedt alá.
A nyomdákat sujtó számos csapáshoz járult azon körülmény is, hogy a fővárosi papirkereskedők, nagyobb élelmességüknél fogva, egész rendszeresen vállalkoztak nyomdai munkák elkészítésére. Résztvettek minden pályázatban, mely nyomtatványok szállítására kitüzetett, és számos esetben el is nyerték azt. A reklám mesterségében sokkal ügyesebbek lévén mint a nyomdatulajdonosok, különösen a kereskedő világ egy nagy részét sikerült magukhoz édesgetniök, ugy hogy nagyon sok kereskedőház van Budapesten, mely talán nem is tudja, hogy nyomtatványokat másutt is lehet megrendelni, mint papirkereskedőnél.
A papirkereskedők azzal is kimutatták, hogy nagyobb élelmességgel birnak mint a nyomdászok, hogy az amerikai vagyis taposó sajtókat ők honosították meg hazánkban, ezzel ismét hatalmas versenyt támasztván a nyomdai termékekben, másrészt hibás és szakismeretet nélkülöző kiállítás által rontván nyomtatványaink hitelét. Nyomdászaink nagy része – valami megfoghatatlan előitéletből – még most is irtózik az amerikai gyorssajtóktól. Pedig a hivatlanok elleni versenynek csak ugy lehet eredménye, ha hasonló eszközökkel legalább is oly olcsó, de mindenesetre jobb munkát állítunk elő.
Igaz, hogy a papirkereskedők végre is csak nyomdához fordulnak a nagyobb megbizások elkészíttetése végett, de az ily munkában aztán vajmi kevés a köszönet! Az árak, melyek a verseny folytán már a nélkül is a lehetőség végső határáig lenyomattak, a papirkereskedőnél még silányabbak, és el lehet mondani, hogy a papirkereskedőnek készült nyomtatvány, szerencse, ha a reá forditott munkadíjat födözi, nem hogy hasznot hozna!
Ily körülmények között természetes, hogy a nyomdai munkások díjai is a legvégső minimumig le vannak szorítva, és hogy a viszonyok láncolatánál fogva a munka minősége is a díjazás mennyiségéhez alkalmazkodik.
A magyarországi, és különösen a fővárosi nyomdatulajdonosok régen érzik e visszás állapotok nyomasztó súlyát. Hogy azonban tettek volna lépéseket, avagy csak tanácskozásokat is indítottak volna meg egymás között a baj orvoslása céljából, erről még eddig mitsem hallottunk. A fővárosi nyomdatulajdonosok nem képeznek testületet (vagy ha képeznek, ugy csak papiroson létezik az); az elkeseredett verseny miatt nincs köztük személyes érintkezés, sőt az mind jobban eltávolítja őket egymástól, s így közös erővel nem működhetnek a közös érdekek megóvására.
A segédek azonban, kik szintén szenvednek e ferde viszonyok miatt, egyletük, a »Budapesti könyvnyomdászok és betüöntők egylete« által, szervezett testületet képeznek, s mint ilyen, sokat tanácskoznak anyagi s szellemi jólétük érdekében. A fönt vázolt viszonyokat is kimeritőleg vitatták a »Typographia« címü egyleti közlönyükben, élénk eszmecsere támadt az orvoslás módja fölött, melyben fővárosi és vidéki szaktársak vettek részt, de a nyomdatulajdonosok, a kiket pedig első sorban érdekelt volna a dolog, tudomást sem vettek róla.
A segédek testülete azért nem lankadott buzgalmában. Összehítt egy országos nyomdász-gyülést, melyen a társadalmi hiányok orvoslási módja fölött tanácskoztak. Az ország minden részéből jelentek meg küldöttek e gyülésen, s a sajtó munkásai higgadtan és parlamentáris modorban tárgyalták házi ügyeiket a nyilvánosság előtt.
E különben nagy fontosságu gyülés azonban kivül esik e művecske keretén, mely pusztán a szakmunka-kiállításnak akar némi látható emléke lenni; s itt csak azért emlitjük meg, mivel a kiállítással ugyanegy napon nyittatott meg.
A nyomdatermékeknek sok helyen gyakorolt selejtes kiállítása roszul esett minden szakmája előhaladását óhajtó nyomdásznak és oly mód fölött gondolkoztak, mellyel a nyomdatulajdonosokat úgy, mint azok munkásait nagyobb buzgalomra, a szakszerű, izléses, tiszta és correct kiállításra lehessen ösztönözni.
E cél elérhetésére jó eszköznek mutatkozott egy országos szakmunka-kiállítás rendezése.
A »Budapesti könyvnyomdászok és betüöntők egyleté«-nek 1877. junius hó 3-án tartott választmányi ülésében BAUER J. M. nyomdász s a »Typographia« főmunkatársa, azon határozott indítványt terjesztette elé, hogy az egylet 1878. évben egy országos szakmunka-kiállítást rendezzen. Ez indítvány közhelyesléssel fogadtatott s a választmány azt magáévá tette. Még ugyanazon hó 22-én az egylet önképző-osztálya gyülést tartván, az indítvány ott is elfogadtatott s a kiállítás keresztülvitelére bizottság lett kiküldve.
E bizottság tagjai voltak:
ÁCS MIHÁLY
ANDREAZZI FERENC
BAUER J. M.
CSELESNEK JÁNOS
GAWEL GYULA
GOLDSTEIN JAKAB
HERCSEK JÁNOS	KOKÁLY IGNÁC
LESSKA NÁNDOR
PEKKER FERENC
SALZMANN LAJOS
SCHWEIGER MÓR
STRAUCH ALAJOS
TÜRKE JÓZSEF	
Egy későbbi ülésben megbővíttetett e bizottság a következő tagok által:
ÁRVAY LIPÓT
BALÁZS KÁROLY
BOTSÁK FERENC	KOZL SÁNDOR
MAYER SÁNDOR
PHILIPP JAKAB	
A kiállítási ügy fölötti védnökséget a nevezett egylet elnöke, HORNYÁNSZKY VIKTOR budapesti nyomdatulajdonos úr volt szives elvállalni. A kiállítási bizottság megalakulván, BAUER J. M.-t elnökké, ÁCS MIHÁLYT pedig titkárrá választá meg.
Az így megalakult kiállítási bizottság csakhamar megkezdé munkálkodását és több ülés után megállapodott a kiállítás rendezése és végrehajtása körül követendő elvekben.
Az első fölhivás október második felében jelent meg a nyilvánosság terén.
E fölhivást, mint a kiállítás történetéhez jelentékeny adatot, e helyen szószerint közöljük.
Annak szövege a következő:
Tisztelt pályatársak! Már huzamosb idő óta többfelől nyilvánult azon óhajtás, vajha egyletünk ismét egy szakmunka-kiállítást rendezne.
Ezen óhajnak kifejezést adandó, egy utóbbi választmányi ülésen ily értelmü indítvány adatott be, s a választmány azt magáévá téve, az előmunkálatok megtételére bizottságot küldött ki.
E bizottság tehát azon kérelemmel fordul a hazai pályatársakhoz, hogy a kiállítás eszméjét fölkarolván, annak sikerét tömeges részvétükkel lehetővé tegyék.
Ily kiállításoknak rendkívül sok hasznuk van, és pedig ép ugy erkölcsi mint anyagi tekintetben. Erkölcsileg emelik a munkakedvet s a valódi szép iránti érzéket, mig anyagilag a nemes verseny által a szakügyességet előmozdítva, az illetőt előnyösebb helyzetre képesítik.
A majdnem tiz évvel ezelőtt tartott kiállítás, bár szerény mérvben voltak azon a fővárosi és vidéki nyomdák képviselve, mégis örvendetes mozgalmat keltett a központon ugy, mint a nagyobb vidéki városokban.
A nehány év óta több helyen ismétlődött ipar- és termény-kiállításokon szakmánk ugyan képviselve volt, de sokkal szerényebb mértékben, semhogy a hazai nyomdászat jelen fejlettségi fokáról képet nyujthatott volna. Továbbá e kiállításokon nem annyira a munkások, mint a munkaadók szerepeltek, a mi a jelen esetben nem úgy lenne, miután a tervezett kiállításon a munkaadók beleegyezése és pártfogása mellett, a munkások szerepelnek mint kiállítók.
A kiállítás a jövő év pünkösdjén, azaz 1878. junius 9-én lenne megnyitandó, s 14 napi tartammal, három részből állana:
1. Oly hazai nyomtatványokból, melyek gyakorlati haladást vagy kiváló csínt tanusítanak.
2. Régibb vagy ritkább hazai nyomtatványokból.
3. A jelenleg megjelenő hazai hirlapok lehető teljes gyüjteményéből.
Az elsőre nézve megjegyezzük, miszerint nem épen szükséges, hogy különlegesen a kiállítás céljából készült munkák küldessenek be, csupán csak arra akarunk figyelmeztetni, hogy az illető könyv vagy egyéb minőségü nyomtatvány az utóbbi időkben készült legyen s az illető üzlet és személyzet jelen fejlettségi fokát tanusítsa. – A régibb és ritkább nyomtatványok kiállítását részben ritkaságuk, részint pedig a jelenlegi nyomdai munkákkal való összehasonlitásuk miatt célozzuk. – A hirlapkiállítás által pedig teljes képét akarjuk nyujtani hirlapirodalmunknak.
Mint kiállító az első pontra nézve, mint már fönnebb érintettük, az illető tárgy készitője, akár egyes munkás, vagy egész személyzet által lett előállítva, fog szerepelni. – Részt vehetnek tehát a magyar korona országaiban levő bármely könyvnyomda segédei, sőt a szakügyesség és munkakedv ébresztése céljából, a tanoncok is.
A kiállított munkákat egy, az egylet kebeléből választott biráló bizottság fogja megbirálni s a segédek által kiállított, haladást vagy jó izlést tanusitó munkákat disz-oklevéllel, a tanoncokéit pedig két arany, egy arany és két ezüst forintosból álló díjakkal jutalmazni.
Hogy a bizottság magát tájékozhassa, kéretnek a kiállításon résztvenni szándékozók, f. évi november hó 15-től további értesítésig ez iránt Ács Mihály, a bizottság titkáránál, Budapest, Franklin-társulat nyomdája, nyilatkozni, hová minden a kiállítást érdeklő levelek és tudakozódások is intézendők.
Azon reményben, hogy ez eszme hazánk pályatársainál örvendetes viszhangra fog találni, s a kiállítás sikerét erejöktől telhetőleg előmozdítani fogják, maradunk tisztelettel
Budapest, 1877. október havában
a kiküldött bizottság nevében:
Hornyánszky Viktor, Ács Mihály, Bauer J. M.
Ezzel egyidejüleg külön felhivás küldetett szét a nyomdatulajdonosok és nyomdavezetőkhöz, melyben ezek fölkérettek, hogy segédjeiket és tanoncaikat is a kiállításban való részvételre ösztönözzék.
E fölhivásokat kisebb-nagyobb időközökben több más követte, mivel a szép eszme, különösen hazánk vidéki városaiban, csak lassan tudott híveket hódítani.
Azonban a kiállítási bizottság nem lankadott buzgalmában, ujra meg ujra fölemelte szavát a jó ügy érdekében, ismételve meg-meghosszabbította a beküldési határidőt, mig végre f. évi február havában azon elégtételben részesült, hogy örömmel tudathatta, mikép végre valahára nagyobb érdekeltség kezd mutatkozni országszerte a kiállítás eszméje iránt.
Ez időtől fogva az érdeklődés mind élénkebb lett. Kellemes meglepetést okoztak zágrábi műtársaink azon határozatukkal, hogy a zágrábi egylet kebelében létező fiók-egyletek részvételével minél teljesebbé tegyék a saját kiállításukat.
Márczius 22-én már ily jelentést tehetett a kiállítási bizottság:
Többszöri fölszólalásunk azt eredményezte, hogy Magyarország nyomdászainak túlnyomó része meg van nyerve a kiállítás eszméjének.
Örömmel tudatjuk ezt, s szivünkből óhajtjuk, hogy a lelkesedés, mellyel a kiállítás ügyét a legtöbb helyen, az üzlettulajdonosok ép ugy, mint a pályatársak fölkarolták, tartós maradjon, s azt egyéb nemes eszmék iránt, legalább hasonló mérvben, tanusítsák. Csak akarat kell, s a hagyományos közöny legalább egyidőre elveszti hatalmát, hogy helyet adjon egészséges tevékenységnek...
Nem kisérjük a kiállítási bizottság fáradozásait azon időpontig, mig a kiállítás megnyitásának napja elérkezett, mert nem akarjuk a bizottság azon egyes kiváló tagjainak szerénységét sérteni, kiknek vállaira a teendők oroszlánrésze nehezült; leljék ők jutalmukat a híven teljesitett kötelesség önérzetében, és a pályatársak osztatlan hálája- és elismerésében.

II. 
A KIÁLLÍTÁS MEGNYITÁSA
Már hetekkel a várvavárt pünkösd vasárnapja előtt szokatlan izgatottság uralkodott a fővárosi és vidéki nyomdák műhelyeiben. Élénk eszmecsere tárgyát képezte a kiállítás mindenütt a nyomdászkörökben, föltétlen dicsérettel illették az eszme fölvetését és keresztülvitelét, szigorú kritika alá vették a kiállítástól elmaradottakat, és ez oly jó hatással volt magára az ügyre, hogy még az utolsó napokban is számosan siettek helyrepótolni a mulasztást, utólagosan hozván munkáikat a kiállításra.
A kiállítás megnyitása az eredetileg megállapított reggeli 9 óra helyett rendőri rendelet folytán délután 3 órára lett elhalasztva.
A »Fővárosi Iparosok Köre« helyiségei, melyeket az hálára méltó ügyszeretettel díjtalanul engedett át e célra, zsufolásig megteltek a fővárosi és vidéki pályatársak s a nagy közönség minden rétegéből kikerült látogatókkal.
Pontban 3 órakor felhangzott a budai és pesti egyesült nyomdász-dalárdák által szabatosan előadott »Hymnusz«, a nemzet e szent dala, jeléül ez ünnepély hazafias, a hazai ipar előmozdítására s ezáltal a haza boldogítására törekvő céljának.
Ezután HORNYÁNSZKY VIKTOR budapesti nyomdatulajdonos úr, a központi nyomdászegylet elnöke lépett az emelvényre s az egybegyült közönség feszült figyelme mellett elmondá a következő megnyitó beszédet:
Tisztelt közönség!
A beszéddel nyerte meg az ember az istenség lehelletét, az ész és az örökkévaló tökéletesítés magvát. Az emberiség története, a hagyomány és míveltség minden kincseivel nem egyéb, mint a beszédnek következménye.
De hogy a nyelv magasabb rendeltetésének megfeleljen, hogy az ész és kedély közlönyévé váljék nemcsak nehány, hanem minden egy és ugyanazon időben élő, sőt nemcsak ezek, hanem minden előbbeni és utóbbi nemzedék közt, s így az egész emberiséget összefűző, szent és megbecsülhetetlen közkinccsé fejlődjék, – azt két találmány eszközölte: az irás és a nyomdászat.
A beszéd minden körülmények közt közvetlenül csak kis körben érthető, és a hallgatók további közlése által mindenféle elferdítésnek, félreértésnek és hamisításnak van alávetve; az irás a gyorsan elhangzó szavakat látható és maradandó jelekbe önti ugyan, de lassú, fáradságos és költséges volta mellett még mindig szűkebb körökre szoritkozik és a mellett szintén sokféle, alig ellenőrizhető hibáknak van kitéve; a nyomdászat volt az égnek azon ajándéka, mely az egyesek szellemi vivmányait közkinccsé emelte, mely által minden világrész szellemi munkásai egy látható társulattá alakultak. Ezentúl számtalan kéz kifogyhatatlan segédeszközökkel építhette a tudománynak díszpalotáját és minden nemzedék mint biztosított birtokot adhatta át a kivivott eredményt a következő nemzedéknek további szerzés és szaporítás végett. – Nem lehet célom, a nyomdászatnak roppant befolyását az emberi nem fejlődésére fejtegetni. Hiszen szembeötlő az mindenki előtt. Nemcsak a tudósoknak és a tudománynak szolgál, hanem, a mi talán még fontosabb, világosságot terjeszt a nép minden rétegeibe; nélküle nem volna népkönyv, s alkalmasint népiskola sem; a nép tömege folytonosan hátramaradt volna s a válaszfal a tudós és a tudatlan osztály közt alig lett volna ledönthető. A nyomdászatban emelkedett azon szószék, melyről egy időben milliókhoz hat a szó.
S kinek köszönhetjük ezen roppant horderejű találmányt? Talán az államnak? Korunk tévedései közé tartozik, hogy sokan minden üdvöt az államtól várnak, minden bajért az államot akarják felelőssé tenni. Sok üdvös találmány az állam segélyezése és közbenjárása nélkül nem lett volna létesíthető, de a humanitás legnagyobb és irányadó vívmánya nem az államok, hanem a szabad emberi szellem műve, mely kifelé ható tevékenységében biztosított állami életet föltételez ugyan, de ettől független, csak a benne lakó erőnél fogva csodákat mível. Ez főképen áll a nyomdászatról.
Nem lehetett másképen, mint hogy ily fontos találmány folytonos javitásokon át haladt, halad és haladni fog, és hogy a nyomdászatnak fejlettségi állapota az illető ország vagy nemzet műveltségének fokmérőjeül tekintetik. A jelen kiállítás célja: a nyomdászatnak mostani állását szeretett hazánkban fölmutatni. Hiszem, hogy minden látogató meg fog győződni, miszerint e tekintetben nincs okunk más nemzetek előtt pirulni; ámbár ki kell jelentenem, hogy a kép még sokkal kedvezőbb lett volna, ha több előkelő nyomda meg nem tagadja részvétét. A megbirálásnál tekintetbe lesz veendő, hogy nem nagy költséggel jött létre ezen kiállítás, hanem az kizárólagosan szerény anyagi viszonyok közt élő, a jelen idő mostohaságát kétszeresen érző munkások fáradozásainak köszönhető. Midőn ügyünket és egyletünket kegyes pártfogásukba ajánlanám, van szerencsém a kiállítást megnyitni.
A »Fővárosi Iparosok Köre« nevében annak egyik alelnöke, nagyságos és ft. dr. SZABÓKY ADOLF ur, az ipar érdekében oly sok érdemekkel biró jeles tudósunk, vitte a házigazdai tisztet. A megnyitó beszéd után ő lépett a szószékre s szíves szavakban üdvözölte a jelenlevőket és a kiállítás rendezőit, teljesen méltányolva egyszersmind a nyomdász-egylet törekvéseit is.
Szónok örömmel emelte ki, rögtönzött volta dacára is jeles beszédében, hogy a magyar nyomda-termékek egy nagy része méltán sorakozhatik a külföld e nemű termékei mellé, hogy azok a bécsi világtárlaton például az amerikai e nemű termékeket, izléses kiállitásukat illetőleg még túl is szárnyalták, és hogy azok a jelenlegi párisi köztárlaton érdemlett méltánylásban részesülnek. A budapesti nyomdász-segédeket, kik a jelen kiállítást egymaguk, saját erejükből és szerény eszközeikkel hozták létre, melegen üdvözölte a kitünő férfiu, s arra buzdította őket, hogy a megkezdett úton meg nem állva, nemes törekvéseikben előre haladjanak.
Harsány éljenzés követé a magyar ipar nemes pártfogójának lelkes szavait, mely után az egyesült dalárda egy nyomdász-dalt zengett el.
Ezzel véget ért a lélekemelő megnyitási ünnepély.

III.
A KIÁLLÍTÁS
Megnyitás után a jelenvolt közönség tömegesen tódult a kiállítás termei felé, s a bejáratnál annyira megrekedt a tömeg, hogy csak lassan, ugyszólva egyenkint lehetett bejutni.
A kiállítás helyiségei már eleve is igen kellemes benyomást tettek a szemlélőre. Szép világos, hosszú és tágas termekben, a falak mentén és a középen elhelyezett asztalokon és állványokon voltak szemlélhetők a szorgalom gyümölcsei, tanuságot teendők a magyar nyomdászat munkásainak igyekezetéről és szakbeli előhaladásáról.
E művecske feladatán kivül esik, kritikai bonckés alá venni a kiállított tárgyakat; azért csak rövid, tárgyilagos ismertetésére fogunk szorítkozni a kiállításnak azon átalános szempontból, melyet az a szemlélőre tett.
Maga a kiállítás négy részre oszlott, és pedig:
I. Nyomtatványok átalában;
2. Hirlapok gyüjteménye;
3. Régi nyomtatványok gyüjteménye;
4. Betüöntői, tömképelési, fametszési munkák és nyomdai szerszámok.
Nézzük tehát e sorrendben a kiállított tárgyakat.

I. NYOMTATVÁNYOK ÁTALÁBAN
a) A fővárosban
ATHENAEUM, irodalmi és könyvnyomdai részvény-társulat. Hazánk eme legnagyobb könyvnyomdai intézete, sajnos, éppen nem volt méltólag képviselve. Ennek oka kétségkivül abban rejlik, hogy az igazgatóságnál és nyomdavezetőségnél már eleve is ellenkezésre talált a kiállítás eszméje, s nem volt rábirható, hogy az intézet, mint ilyen, a kiállításban részt vegyen, ugy hogy csak nagy küzdelem után sikerült nehány buzgó ügybarátnak, vagyis, mint hivatalos címök jelenté, »az Athenaeum nehány szedőjé«-nek, egypár könyvet és vegyes nyomtatványt összeszedni, és csaknem az utolsó órában kiállítani. Ezek közt tarka vegyülékben voltak régibb és újabb, jobb-roszabb nyomtatványok. De a jobbak is távol álltak azon tökélytől, melyet az ország legnagyobb műintézetének termékeitől méltán megvárni lehetett volna, a roszabbakra meg jobb, ha a keresztényi szeretet leplét borítjuk.
Azonban távol legyen tőlünk, hogy ezzel a nyomda egész működését elitélni akarjuk. Megjegyzéseinkkel csak azon benyomást igyekeztünk visszatükrözni, amelyet a kiállított tárgyak reánk tettek. Hogy e tárgyak nem voltak rendszeresen összeállítva s igy nem engedtek itéletet képezni az intézet működéséről, azt már fentebb megjegyeztük. Nem tudjuk eltitkolni csodálkozásunkat az »Athenaeum« intéző köreinek ostentativ tartózkodása fölött, amely máskülönben oly ügyesen fel tudja használni a reklám eszközeit, ha egy-egy terméke elhagyja a sajtót, és itt elmulasztotta az alkalmat, hogy termékeit gyüjteményesen bemutassa a nagy közönségnek. Meg vagyunk győződve, hogy ha az »Athenaeum« kevésbé tartózkodó és kevesebb ellenszenvvel viseltetik a kiállítás iránt, lehető hű képet nyújtva ott szakszerű működéséről, bizonyára csak megerősíti vala azon jó hírnevet, mely róla országszerte elterjedve van.
A biráló-bizottság »az Athenaeum nehány szedőjé«-nek nehány kiállított accidens-szedvényért a »törekvés« elismerését szavazta meg.
BUSCHMANN FERENC. Három gyorssajtóval működő jelentékenyebb fővárosi nyomda, modern betűkkel, szakismeretről tanuskodó berendezéssel. A kiállított nyomtatványokat (többnyire accidenciák) tisztaság és csín jellemzi. Külön határozott styl, mely az összes nyomtatványoknak bizonyos egyöntetüséget kölcsönözne, nem jelentkezik bennök, de ez, nézetünk szerint oly accidens-munkáknál, melyek a mindennapi élet tarkabarka szükségleteit hivatvák fedezni, fölösleges is, meg alig keresztülvihető, mivel a készítőnek igen sokszor kell tekintetbe vennie a megrendelő egyéni izlését is, s ha ennek tekintetbevételével sikerült a szedőnek a typografiai szabályoknak is megfelelni, működése már mindenesetre elismerésre méltó.
Igazi nyomdászi szellemről s ügybuzgalomról tanuskodik azon áldozatkészség, mellyel Buschmann ur meg szokta szerezni a betűöntődék ujdonságait s szakértelemmel és ügyességgel alkalmazza azokat nyomtatványain.
Azt hisszük, hogy Buschmann úr és derék személyzete nagyon is megérdemelte a biráló-bizottság itéletét, mely egyhangulag »haladásra törekvés«-t szavazott meg nekik.
FRANKLIN-TÁRSULAT, irodalmi intézet és könyvnyomda személyzete. – Bár maga a társulat, mint ilyen, nem vett részt a kiállításon, mégis örömmel kell elismernünk, hogy az igazgatóság és nyomdavezetőség nemcsak akadályt nem gördített személyzetének azon törekvése elé, hogy az intézet működését a kiállításon bemutassa, hanem mindenkép támogatta is azt.
Ez előzékenységnek nagy része volt a fényes sikerben, melyet e jeles intézetünk kiállítása aratott. A többnyire könyvekből álló sajtótermékeket stylszerűség, mondhatni classicus egyszerűség jellemzi, mely hazánkban eddig nem követett uj irányt nyitott. Gyönyörű, néhol elragadó szépségű betűk, összhangzatosan összeválogatva és gondosan alkalmazva, tiszta, legtöbbnyire kifogástalan nyomás oly magaslatra emelik e nyomdát, melyen a külföld legelső műintézeteivel bátran kiállja a versenyt.
A biráló-bizottság nem is habozott, a Franklin-Társulat jeles termékeit a »haladás, jóizlés és törekvés« elismerésével egyhangulag kitüntetni.
HORNYÁNSZKY VICTOR. Egyike jelesebb, nagy termékenységü régibb nyomdáinknak. Többnyire könyvek, s különösen minden nyelvű bibliák előállításával foglalkozik, melyeket csín, tisztaság, correctség és gondosság jellemez. A biráló-bizottság a »haladásra törekvés« elismerését szavazta meg számára.
HUNGARIA nyomdai és kiadótársulat. Ennek személyzete több könyvet és accidenciát mutatott be, melyek mind a csín és tisztaság jellegét viselik magukon, a mi mindenesetre érdemül tudandó be egy oly kiválólag hirlapnyomdánál, minő a »Hungaria«; különösen kiemelhetjük Petőfi költeményének, a »János vitéz« német fordításának kiállítását; e mű nyolcad alakban, modern schwabacher betükkel, chamois papiron szépen van nyomtatva, stylszerüen keresztülvive. A biráló-bizottság elismerte a kiállított sajtótermékekben a »törekvés« érdemét.
A »HUNYADI MÁTYÁS« (Lonkay A.) nyomda-személyzete nehány könyvet és accidens-munkát állított ki.
KOCSI SÁNDOR személyzete főleg könyveket állított ki. Bár nem tartozik ez üzlet által kiállított tárgyakhoz, de miután ott készült, helyén találjuk itt kapcsolatban megemlíteni Fejérvizy Mártonnak 1870-ben a Kocsi S. nyomdájában szedett himző-mintáját. Még ezelőtt tiz-tizenöt évvel az e nemű szedés meglehetős mérvben gyakoroltatott Pesten, s különösen az említett üzletben. – Idősb nyomdászok emlékezni fognak arra, hogy a szedő és szakirónak egyaránt jeles bold. Szabó József mily kiválót tudott e téren teremteni. – A kiállított minta szedője is az ő tanítványa volt, kinek különben e tárgy bemutatásával nem volt más célja, mint hogy ezen, mainapság nem igen gyakorolt szedés-nemmel a munkakiállítás változatosságát elősegítse.
LÖW EDE személyzete. Ujabb berendezésű kisebb accidens-nyomda, hellyel-közzel egy-egy csinosabb munkával.
PESTI KÖNYVNYOMDA-RÉSZVÉNY-TÁRSASÁG. Dús berendezésü elsőrangu nagy intézet, mely nagy munkaképessége, termékenysége és jeles munkái által közelismerést vivott ki. – Accidens-munkákat, könyveket s mindenféle vegyes munkákat állított ki, melyek mindegyikén a legszigorúbb igényeket is kielégitő izlés csín, tisztaság ömlik el. Egyike ez intézet is azon keveseknek, melyek nem csupán és kizárólag – többnyire a küldísz rovására – csak az anyagi jövedelemre, az intézet jövedelmi forrásainak kizsákmányolására törekesznek; ellenkezőleg, a pesti könyvnyomda-részvény-társaság termékein félreismerhetlen a »művészi« felé való törekvés.
Ez intézet szakavatott igazgatósága szerencsésen megoldotta azon kérdést, hogy miként lehet a nyomda művészi érdekeit a részvényesek érdekeivel összeegyeztetni.
A biráló-bizottság a pesti könyvnyomda-részvény-társaság sajtótermékeinek egyhangulag megszavazta a »haladás, jó izlés és törekvés« elismerését.
E kitünő intézetünk kiváló érdemei közé tartozik még, hogy munkásait nemcsak jeles példájával, hanem tettel is buzdítja, s a szakmájában előre törekvő munkás a nagyérdemű igazgató urban lelkes és hatalmas pártfogóra talál.
Ennek élő bizonyítványát találtuk több kiállított tárgyban, melyek ez intézetben ily módon készültek. Nevezetesen kiállítottak:
BAUER FERENC gépmester két színnyomatu képet, melyek eredeti kiviteli módjuk s a reájuk fordított roppant fáradságos munka és türelem miatt minden esetre megérdemlik a szakférfiak behatóbb figyelmét. Az említett képek mindenike ugyanis valami 14–16 szinben egy és ugyanazon horgedzetü képlemezről van Bauer ur saját módszere szerint kézisajtón nyomva. Hogy a módszer megfelel-e a mai gyors munkát sürgető kor igényeinek, és hogy egyátalán képes-e a találmány olyszerü tökélyesítésre, hogy az versenyképessé váljék, az a jövő kérdése.
A biráló-bizottság, méltányolva a munkára fordított roppant fáradságot és türelmet, készséggel megszavazta a derék munkásnak a »törekvés« elismerését.
BROZSA OTTO szedő, diamant betüvel Mirza Schaffynak egyik gyönyörü bordalát egy csinos rajzu korsó alakjára szedte ki, s ajánlotta fel a nyomdász-gyülés küldötteinek, mely ügyes kivitelü s nagy türelemről tanuskodó munkáért a biráló-bizottság szintén a »törekvés« elismerését szavazta meg.
KALHANEK NÁNDOR szedő, bár rendszerint más nyomdában működik, a pesti könyvnyomda-részvény-társaság lelkes igazgatójának áldozatkészsége és pártfogása folytán, a kiállítással ugyanegy napon megnyitott országos nyomdász-gyülés tiszteletére és üdvözletére egy képletet készített, mely a fametsző és nyomó közreműködése mellett a szedői türelemnek nagy mérvét tünteti föl. A vonalak művészi hajlitásában és ügyes összeállításában a kiállító nagy jártassággal bir, de alig hisszük, hogy az elért eredménnyel, a képlet össz-hatásával, ő maga is meg lenne elégedve, miután meg kelle győződnie, hogy kevesebb fáradsággal és hasonlíthatlanul kisebb áldozattal ennél sikerültebb művet lehetett volna kiállítani, például kőnyomat utján. Annyi azonban mindamellett bizonyos, hogy Kalhanek ur értelmes, ügyes accidens-szedőnek mutatta magát, ki a szedő rendelkezésére álló anyagok szegletességét le tudja küzdeni s azokkal el tud bánni. Meg vagyunk győződve, hogy ha ritka tehetségét hálásabb, praktikusabb téren értékesíti, az számára kétségtelenül gyümölcsözőbb leend.
A biráló-bizottság készséggel meg is szavazta számára a »törekvés« elismerését.
KALHANEK REZSŐ gépmester, a fentebbinek testvére, a leirt képlet és egy gazdasági gépekről szóló nagy hirdetmény tiszta és ügyes színnyomata által tüntette ki magát, mit is a biráló-bizottság a »haladásra törekvés« megszavazásával ismert el.
MESZL és HINTERHAGER egy alkalmi képlet szedvényét és nyomását mutatták be, mely munkákban a biráló-bizottság szintén a »törekvés« jeleit ismerte fel.
SCHUSTER JÁNOS nyomó, csinosan nyomott kisebb-nagyobb munkákat állított ki, melyekben a biráló-bizottság a »törekvés« jeleit látta.
POSNER KÁROLY LAJOS könyvnyomdai személyzete. Csekély mennyiségü accidens-munka bocsáttatott a kiállítás céljából a személyzet rendelkezésére, melyek nem voltak elegendők arra, hogy ezen jó hirnek örvendő intézet működéséről kellő fogalmat nyujtsanak. Azonban e kevésből is kitünt a »haladásra törekvés«, melyet a biráló-bizottság az intézetnek megszavazott.
WEISZMANN TESTVÉREK. Főleg könyvek kiállításával foglalkoznak s az intézet terjedelméhez képest nagy tevékenységet fejtenek ki. Csinosan, tisztán és a nagy termékenység mellett is elég nagy gonddal dolgoznak.
A biráló-bizottság méltán elismerte e kiváló intézet munkáiban a »haladásra törekvést«.
WILCKENS C. F. és FIA nyomdája. Modern berendezésű, csinos nyomda; munkáit gondos szedés, tiszta nyomás és csín jellemzik. A biráló-bizottság »haladásra törekvés«-t szavazott meg számára.

b) A vidéken
Arad, RÉTHY LIPÓT. A nagyobb vidéki nyomdák közé tartozik. A biráló-bizottság itélete: »törekvés«.
Debrecen, VÁROSI NYOMDA. Ősrégi, nagyobbszabásu gazdagon felszerelt intézet. A kiállított könyveket és nagyszámu accidenciákat tiszta nyomás és kissé »sujtásos« szedés jellemzi; a biráló-bizottság a »haladásra törekvést« ismerte föl bennök.
Esztergomi NYOMDÁSZ-EGYLET kiállítása BUZÁROVICS E. nyomdatermékeiből. A csinosan kiállított accidensmunkák és könyvek közül méltó feltünést keltett egy renaissancestylben készitett mű, »A szent szék függetlensége«, mely meglehetős következetességgel van a mondott stylben keresztülvive és elég tisztán nyomva. A biráló-bizottság a »haladásra törekvést« találta a kiállított művekben.
Eperjes, BANKEGYLET NYOMDÁJA. A kiállított sajtótermékek a biráló-bizottság itélete szerint a »törekvés« jellegét viselik magukon.
Győr, KÁLLAY MIHÁLY és SURÁNYI JÁNOS. Különös elismerést érdemel SURÁNYI J. kisérlete, mely szerint ultramarin festékkel fényezett papiron igen szép tiszta nyomást eszközölt, ami eddigelé nem igen sikerült még, vagy legalább is nagy nehézségekbe ütközött. A biráló-bizottság készséggel elismerte az ebbeli »törekvést«.
Kassa, RIESZ M. S., a »PANNONIA«-nyomda egyik szedőjének minta-szedvényeiben a biráló-bizottság elismerte a »törekvést«.
Lugos, WENCZELLY JÁNOS KÖNYVNYOMDÁJA. Szerény berendezésü kisebb könyvnyomda, mely accidens-munkákat és egy nyomdai hirdetésül szolgáló, mintaszedésekből álló képletet állított ki. Tekintve az intézet szerény berendezését, félreismerhetlen a »haladásra törekvés«, melyet a biráló-bizottság készséggel meg is szavazott.
Magyar-Óvár, CZÉH SÁNDOR. Szép berendezésü, jól felszerelt nyomda, melynek termékei méltán megérdemlik a biráló-bizottság azon elismerését, mellyel »haladásra törekvés«-t szavazott meg számára.
Nagyvárad, HOLLÓSY LAJOS. Csinosan kiállított accidenciák, melyeken a biráló-bizottság fölismerte a »törekvést«.
Ugyancsak Nagyváradon Ruzicska tanonc szedvényeiben a »törekvés« jelei mutatkoznak, melyet a biráló-bizottság elismert és 2 ezüst forint ösztöndíjjal jutalmazott.
Nyitra, SIEGLER özvegye accidens-munkáiban »törekvés« nyilatkozik, melyet a biráló-bizottság elismert.
Pozsony, ANGERMAYER KÁROLY. Modern és szakszerű berendezésü szép nyomda, mely izléssel kiállitott, valóban sikerült nyomtatványokat készít. A biráló-bizottság méltán megszavazta számára az I. foku elismerést: a »haladás«-t.
Sopron, WEPPNER A. gépmester ROMWALTER nyomdájában: kiállitott nyomtatványaiban a biráló-bizottság a »haladásra törekvést« ismerte föl.
Szarvas, SZITA GÉZA könyvnyomdájának, tekintve a nyomda szerény berendezését, a biráló-bizottság »törekvés«-t szavazott meg.
Szombathely, SAILER H. szedvényeiben a biráló-bizottság »törekvést« ismert föl.
Szegzárd, CZIRÁKY tanulónak 1 frt ösztöndíj kiadatni határoztatott.
Szeged, BURGER ZSIGMOND ÖZVEGYE. Egyike a magyarországi vidéki nyomdák legjelesebbjeinek, mind gazdag berendezésénél, mind a munkák csinos és tiszta kiállításánál fogva. A töménytelen számu, változatos accidenciák és füzetek mellett méltó föltünést keltett a már az 1876. évi szegedi országos kiállításról ismert vaskos kötet, mely e jeles nyomda betű- és körzetkészletét tartalmazza és annak roppant anyagbeli gazdagságát tünteti fel. A biráló-bizottság a kiállított munkákban elismerte a »haladásra törekvést«
ENDRÉNYI LAJOS ÉS TÁRSA. Mindössze egy a nyomdát ajánló címjegyet és számlát állított ki, mely egyenesen a kiállítás alkalmára látszott készítve lenni, és melyben a biráló-bizottság »törekvést« látott.
Temesvár. CSANÁD EGYHÁZMEGYEI KÖNYVNYOMDA. Csinos berendezésü, jelentékeny nyomda, többnyire accidens-munkákkal, melyeknek a biráló-bizottság »haladásra törekvés«-t szavazott meg.

c) Horvát-Szlavonország
Horvát-szlavon testvéreink kiállítása, mint már említettük, a kiállítók kivánsága folytán külön teremben volt elhelyezve, s nem várt tökéletessége és gazdagsága folytán mindenkit meglepett. Német és horvát nyelven szerkesztett terjedelmes jegyzék-lajstrom is volt több száz példányban kitéve a látogatók számára, mely a kiállított művek pontos sorozatán kivül tartalmazta a nyomdászat rövid történetét a délszláv vidékeken, a horvát-szlavon-dalmát nyomdász-egylet állapotának jelentését, a kiállítók névjegyzékét és a horvát-szlavonországi könyvnyomdák állományáról statisztikai kimutatást. E művecske igen becses adalékul szolgált a kiállítás mellé, mivel hazai nyomdászatunkra nézve oly viszonyokra derített világosságot, melyeket eddigelé csaknem teljes homály födött.
E füzet és egyátalán a horvát-szlavon kiállítás létrejötte az ottani derék pályatársakon kivül a horvát-szlavon nyomdász-egylet érdemdús elnökének, LIHL KÁROLY urnak köszönhető, ki a nyomdászat terén szerzett érdemeinek koszoruját ezáltal egy uj levéllel gyarapitá.
Kiállítottak:
Zágrábban. ALBRECHT KÁROLY könyvnyomdája. Gyönyörü berendezésü, elsőrendü nyomda, melynek kiállított pompás könyvein – ezek közt számos remek díszmunka – izlés, csín, tiszta nyomás ragadják el a szemlélőt. Nem csoda tehát, ha a biráló-bizottság »haladás«-t szavazott meg számára.
RÉSZVÉNYNYOMDA. Többnyire accidenciákból álló munkáin a biráló-bizottság »törekvést« ismert föl.
HARTMANN L. ÉS TÁRSA. Accidenciáin és más vegyes munkáin a biráló-bizottság szintén »törekvést« ismert föl.
»NARODNE NOVINE« NYOMDÁJA. Nem nagy mennyiségü nyomtatványai szintén »törekvésről« tanuskodnak, amit a biráló-bizottság is elismert.
Belovár, FLEISCHMANN J. Többnyire accidens-munkái a biráló-bizottság elismerése szerint »törekvésre« mutatnak.
Eszék, PFEIFFER GYULA. A könyvek és accidenciák gazdag tárlata, minőt oly kis városban, mint Eszék, alig kerestünk volna, szakértelemmel készült csinos és tiszta munkákat mutat föl, miért is a biráló-bizottság készséggel megszavazta számára a »haladásra törekvés«-t.
A horvát-szlavonországi gyüjteményes kiállítás tárgyai a kiállítás bezártával visszaküldetvén, azok jul. 8-tól fogva a horvát-szlavon fővárosban, Zágrábban voltak 8 napon át közszemlére kitéve, s kétségkivül ott is megérdemelt elismerésben részesültek.

2. HIRLAPOK GYÜJTEMÉNYE
A kiállításon képviselve volt hazai hirlapoknak névszerinti elősorolása sokat elvonna e füzetke szűkre szabott teréből. Azért csupán azoknak rövid statisztikai kimutatására szorítkozunk, mely talán elég hű képét adandja a hirlap-gyüjteménynek.
A magyar hirlapokból volt 15 napilap, 80 társadalmi, politikai és vegyes tartalmu hetilap, 9 szépirodalmi és divatlap, 42 szaklap és 7 humorisztikus lap e gyüjteményben.
A németek közül 11 napilap, 23 politikai, szépirodalmi, humorisztikus és társadalmi hetilap, és 13 szaklap.
Horvát nyelven 16, román 25, tót 19, szerb 11, vend 1, héber 4.
Az összes hirlapok száma 258.
A különböző füzetes folyóiratokból együtt véve 43 volt képviselve.

3. RÉGI NYOMTATVÁNYOK GYÜJTEMÉNYE
A kiállítás egyik kiegészitő részét képező régi nyomtatványok gyüjteménye az illetékes körökben a reméltnél jelentékenyebb figyelmet gerjesztett, s már ennélfogva is szükségesnek látjuk, annak kiválóbb tárgyait e füzetben megemliteni.
A legrégibb mű a kiállitáson: Genealogia, a Rodolpho I. Nagy negyedrét, 1623. Kilian Farkas, metsző és augsburgi polgár által, II. Ferdinand német császár és magyar királynak ajánlva, s abban a Habsburg-család viselt dolgai versben és prózában előadva.
Nincs benne semmi nagyítás, ha azt mondjuk, hogy e könyv kiállításának szépségéről egész tanulmányt lehetne irni. Az akkori viszonyokhoz képest igen izléses beosztás, csinos nyomás, a betük a jelenlegi mediaveléhez majdnem egészen hasonló, szép metszése már magában, különösen pedig a remek metszvények, páratlanná teszik e művet az akkori nyomtatványok között. A Habsburg-család valamennyi férfi-tagjának mellképe I. Rudolftól II. Ferdinandig, valamint a leszármazási tábla és az összes európai címerek diszítik e művet oly kivitelben, mely a képirás- és metszésben egyaránt korszakot alkotó Dürer Albertnek akkor még több helyütt, különösen Augsburg és Nürnbergben élő tanitványaira emlékeztet. Az arc vonásai ritka türelemmel vannak kimunkálva, s habár az öltönyök redőzete imitt-amott kissé feszes, de viszont a hol azokon hermelin vagy egyéb prém fordul elő, annak fénye és puhasága mesterileg van visszaadva. A könyv Szabó Dezső tulajdona.
Das Berg-Recht. Nagy negyedrét. Kiadta Deucerus János Schlackenwaldban 1624-ben, a brandenburgi őrgrófnak ajánlva. – A meglehetősen darabos németségü könyv schwabacherből van szedve, minden fejezetnél vörösre nyomott nagy gót kezdőbetüvel. Glósz Sámuel ur tulajdona.
Orbis sensualius Pictus. (A látható világ.) Kis negyedrét. Természeti és müvészeti tárgyakat ábrázoló számos metszvénnyel, melyekhez magyar, német, latin és tót nyelven vannak a magyarázatok. A szerző és nyomda neve a címlapon nincs megnevezve, hanem az egyik metszvény alján parányi betükkel latin nyelven van bevésve: Bubenius Jonathan, Lőcse 1679. E könyv az előző században több kiadást ért, s igen el volt terjedve; a szóban forgó példány a legrégibb kiadások közül való, s már annyiból is nevezetes, hogy a magyar földön készült; a metszvények meglehetős tiszták, a magyar szövegben alig van hiba, mi, tekintve az akkori viszonyokat, jelentékeny érdemül róható föl az előállító nyomdásznak.
Adeliches Land- und Feldleben. Nagy negyedrétben. Nürnberg 1715. A fönnebbi Berg-Rechthez hasonló kiállításban; leirja a német főnemesek háztartását és életmódját a mult század elejéről; záradékul egy szakácskönyvet tartalmaz, a jelen nemzedék előtt majdnem hihetetlen alkatrészekből összeállítandó ételnemek készítéséről.
Die so nöthige und nützliche Buchdruckerkunst und Schriftgiesserei. Kis nyolcadrét. 1740. Igen kimeritő nyomdász-kézikönyv, mely nyomdák és betüöntődék berendezésére, s a szedés és nyomás akkoriban dívott minden ágára kiterjeszkedik, csinos rézmetszetü képekkel és ábrákkal ellátva. Kiadta Geszner Keresztély Frigyes Lipcsében. – Horák Egyed ur tulajdona.
Magyar Krónikának röviden lerajzolt sommája. M. Kovács János által kiadva. Pozsony, 1742. Spaizer Domonkos Ferenc nyomása. A meglehetős csínnal kiállított könyv Batthyány Lajos udv. kancellárnak van ajánlva, s Pannoniának a pogány királyoktól kezdve 1742-ig történt minden nevezetesebb eseményét részletesen irja le. Érdekes a kiadónak az előszó után külön lapon következő nyilatkozata, melyben »az autor gyakori utazása s a nyomtató nyelvbéli járatlansága miatt« történt sajtóhibákért kér bocsánatot. E művet egyébiránt több könyvész unicumnak nyilvánitá. – Beták László tulajdona.
Theologiai művek. A Jézus-társaság nyitrai nyomdájában 1708, 1743, 1746 és 1766-ban nyomtatva.
Keresztyén Böltseség. Bertalanffy jezsuitától. 1754-ben a nagyszombati akademia betüivel nyomva.
Hofrath Anton Störks Abhandlung über den Schierling. (Értekezés a bürökről.) Bécs, 1764. Trattnern János Tamás nyomása.
Confoederation der Prager Buchdrucker. (A prágai nyomdász-segédek szabályzatai.) 1765. Nyomdásztörténeti szempontból érdekes füzet.
Hadi és más nevezetes történetek. I., III.–V. 1789–91. Bécs. Négy kötet.
Articuli Diaetales MDCCXCI. (Országgyülési cikkek.) Kolozsvár, Hochmeister Márton nyomdájából. 1793.
Magyar grammatica. 1793, és De Istro Iliaquae, 1798. Budán, a kir. academia betűivel.
Interpraetatio sacrae scripturae. Pest, 1801. Trattner Mátyás.
Phaedrus meséi latinul. Debrecen, 1804. Csáthy György nyomdájából.
A kisebb nyomtatványok közül megemlitendők: Geistlicher Irrgarten cimű theologiai irat, jelenben is sok helyt látható »házi áldások« alakjában, 1741-ből; továbbá egy német naptár-ív 1780-ra; Aus dem Reiche der Todten (politikai beszélgetések) 1802; a »Brünner Zeitung« első száma 1778-ból, mely érdekes adatokat közöl az amerikai függetlenségi harcból, Franklin B. versaillesi fogadtatásáról, gróf Benyovszkynak akkor még friss kalandjairól stb.; Vereinigte Ofner Pester Zeitung, 1802., telve ártatlan piaci hírekkel consiliarius urak utazásairól és a várszinház előadásainak birálataival.
Érdekes még a rozsnyói báli hirdetés 1831-ből, melyben a férfiak fölkéretnek, hogy az »asszonyszemélyek« iránti tekintetből a tolakodástól tartózkodjanak; a nemzeti szinház első színlapja 1837. augusztus 26-ról, többféle színben nyomva Landerer Lajos nyomdájában; eperjesi színlapok a negyvenes évek elejéről, igen gyakorlati módon némelyeknek hátán cukor-, kávé- és egyéb hirdetésekkel; továbbá Bem tábornok által Nagy-Szebenben kiadott 20 krajcáros utalványok, stb. stb. – Mint különlegesség nagy figyelmet gerjesztett az ujvidéki munkás-egylet tulajdonát képező Uj-testamentom chinai nyelven, sárga selyempapirra nyomtatva.

4. BETŰÖNTŐI, TÖMKÉPELÉSI, FAMETSZÉSI MUNKÁK 
ÉS NYOMDAI SZERSZÁMOK
GUTH HERMANN tömöntő a pesti részvénynyomdában kiállított tömöntvényeiért a biráló-bizottság betűöntői szakosztályától a »törekvés« elismerését nyerte.
GUTH ALBERT betűöntő ugyanott, rézbetűket, gipsz-öntvényeket és betűöntői szerszámokat állított ki, mely utóbbiakat, jóllehet a kiállító már 10 év előtt készítette Bécsben, mégis, mivel ma is a kor szinvonalán állanak és jók, a biráló-bizottság szakosztálya a »törekvés« elismerésével tüntette ki.
HAHN EDE a »Pester Lloyd« (Khór és Wein nyomda) tömöntője, a »Lloyd« gömbölyített tömöntvényeit és nehány fametszvény-öntvényét mutatta be, melyek oly jeles kivitelüek, hogy a biráló-bizottság illető szakosztálya »haladás«-t itélt számára.
KALHANEK REZSŐ gépmester a pesti részvény-nyomdában saját találmányu anyagból készített betűket mutatott be, melyeknek célszerüségéről a biráló-bizottság meg nem győződhetett, mivel a feltaláló az anyag alkatrészeit közzé nem tette. Mindamellett el kellett ismernie a biráló-bizottságnak a kisérletben a »törekvést«, s ezt készséggel meg is szavazta a kiállítónak.
SUHLING F. betűöntő az uj találmányu complett öntőgépen tanusított kiváló ügyességeért a »törekvés« elismerését nyerte.
MIKA ÉS FISCHER nyomdai szerszámok, ugymint szekrények, hajók, szedővasak (Winkelhaken) sikerült készítéseért a »törekvés« elismerését nyerték.
SYCINSKY L. ÉS MIELNICKY A. budapesti fabetűkészítők meglepőleg tisztán és szépen dolgozott fabetűket, fakörzeteket, kezeket s több efféle rajzolatokat mutattak be, s méltán megérdemelték a látogatók osztatlanul nyilatkozott elismerését, melyhez a biráló-bizottság is csatlakozott a »haladásra törekvés« megszavazása által.

IV.
A BIRÁLÓ-BIZOTTSÁG ITÉLETE
A biráló-bizottság Buschmann Ferenc budapesti könyvnyomdatulajdonos elnöklete alatt megalakulván, megállapodott egyrészt azon elvekben, melyekből kiindulva hozandja itéletét a kiállított művek fölött, másrészt pedig azon fokozatban, mely szerint birálatát a különböző munkáknál érvényesítendi.
Elvileg kimondá a biráló-bizottság, hogy mindenekelőtt tekintetbe óhajtja venni a kiállítás rendezőinek célját, mely szerint az buzditásul szolgáljon a nyomdászat munkásainak a pályájukon való előhaladásra, törekvésre, továbbképzésre; s ehhez képest a munkák kivitelét az illető nyomda berendezéséhez méri; a gazdagabb fölszerelésü nyomdáknál szigorúbb mértéket alkalmaz, mig a szerényebb berendezésüeknél számolni fog a viszonyokkal s a legszerényebb munkánál is el fogja ismerni a törekvést, a hol az jelentkezik.
A birálatnál alkalmazandó itéletek a következő fokozatokban lettek megállapitva:
I. Izléses kiállítás, gondos szedés és tiszta nyomás: haladás.
II. Tiszta kiállítás, gondos szedés és tiszta nyomás: haladásra törekvés.
III. Gondos kiállítás, vagy gondos szedés vagy tiszta nyomás: törekvés.
A szakosztályok külön tanulmányozták tárgyaikat az elvállalt szakmák szempontjából s az eleve kitüzött elvek alapján, s megállapodás után össz-ülésben terjesztették be tapasztalataikat a biráló bizottságnak, mely a jelentések fölött behatóan tanácskozván, a vett itéleteket gondosan összegezvén és megrostálván, közös megállapodás után a következő itéleteket hozta:

1. Betü- és töm-öntők
Guth Hermann töm-öntvényeiért: törekvés.
Guth Albert saját készítésü szerszámaiért: törekvés.
Hahn Ede »Pester Lloyd« töm-öntvényeiért: haladás.
Suhling betüöntőnek az ujszerkezetü complett-öntőgépen tanusitott kiváló ügyességeért: törekvés.
Fischer és Mika betüöntőknek nyomdai szerszámok előállitásáért: törekvés.
Sycinski L. és Mielnicki A. fabetü-készitőknek kiváló gonddal készitett fabetüikért: haladásra törekvés.

2. Könyvnyomdai munkák
a) Budapesten
Az »Athenaeum« nehány szedőjének a kiállitott egyes accidens-szedvényekért: törekvés.
Buschmann F. nyomda-személyzete: haladásra törekvés.
Franklin-társulat személyzete: haladás, jóizlés, törekvés.
Posner K. L. személyzete: haladásra törekvés.
Hornyánszky Viktor: Bibliák jeles kiállításaért: haladásra törekvés.
»Hungaria« könyvnyomda és kiadó-társaság: törekvés.
Weiszmann testvérek: Bő termékenység mellett is gondos kiállitásért: haladásra törekvés.
Wilckens F. C.: haladásra törekvés.
Pesti könyvnyomda-részvény-társaság: haladás, jóizlés és törekvés.
Kalhanek Rezső gépmester, gondos nyomásért: haladásra törekvés.
Kalhanek Nándor szedő, kiállított »Emléklap«-jáért: törekvés.
Bauer Ferenc gépmester, kiállított színnyomatu képeiért: törekvés.
Schuster János nyomó: törekvés.
Meszl Gusztáv és Hinterhager György: törekvés.
Brozsa Otto: törekvés.

b) A vidéken
Arad, Réthy Lipót: törekvés.
Debrecen, városi nyomda: haladásra törekvés.
Esztergom, Buzárovics: haladásra törekvés.
Eperjes, bankegyleti nyomda: törekvés.
Győr, Kállay M. és Surányi J.: törekvés.
Kassa, Riesz L. szedő: törekvés.
Lugos, Wenczelly: haladásra törekvés.
M.-Óvár, Czéh S.: haladásra törekvés.
Nagyvárad, Hollósy: szedésben törekvés.
Nagyvárad, Ruzicska tanonc: törekvés, 2 ezüst frt ösztöndíj.
Nyitra, Siegler özvegye: szedésben törekvés.
Pécs, Madarász: törekvés.
Pozsony, Angermayer: haladás.
Szarvas, Szita Géza: törekvés.
Szombathely, Sailer: szedésben törekvés,
Szeged, Burger Zsigmond özvegye: haladásra törekvés.
Szeged, Endrényi Lajos és társa: törekvés.
Szegzárd, Cziráky tanonc: törekvés, 1 ezüst frt ösztöndíj.
Sopron, Weppner gépmester: haladásra törekvés.
Temesvár, Csanád-egyházmegyei nyomda: haladásra törekvés.
Turócz-Sz.-Márton, részvénytársasági könyvnyomda: szedésben törekvés.

c) Horvát-Szlavonországban
Zágráb, Albrecht Károly: haladás.
Zágráb, részvény-nyomda: törekvés.
Zágráb, Hartmán L.: törekvés.
Zágráb, »Narodne Novine«: szedésben törekvés.
Eszék, Pfeiffer Gyula: haladásra törekvés.
Belovár, Fleischmann: törekvés.

3. A kiállítás létrehozása és kivitele körül tanusított érdemekért
Az összes kiállítási bizottságnak ernyedetlen fáradozásaért köszönet szavaztatik. HORNYÁNSZKY VIKTOR egyleti elnöknek, továbbá BAUER J. M. bizottsági elnöknek és ÁCS MIHÁLY bizottsági titkárnak különösen buzgó eljárásukért és a kiállítás sikere körül tanusított lankadatlan tevékenységükért a biráló bizottság díszokmánnyal fejezi ki elismerését.

PÓTLÉK
VEGYESEK
A kiállítás biráló-bizottsága június hó 11-én következőkép alakult meg: elnökké BUSCHMANN FERENCZ, jegyzőkké SZŐLLŐSY MIHÁLY és BENDTNER JÓZSEF választattak.
A biráló-bizottság tagjai négy szakosztályra osztattak:
I. Szedés szakosztálya. Tagjai: BUSCHMANN FERENCZ, FEJÉRVIZI MÁRTON, GALATEO ALBERT, VÁNYI LAJOS.
II. Nyomás szakosztálya. Tagjai: FANDA JÓZSEF, HUBER NÁNDOR, KRAUSE JÓZSEF, PIRINGER JÓZSEF, STAGL REZSŐ.
III. Öntés szakosztálya. Tagjai: KECSKEMÉTI FERENCZ, MIKA JÁNOS, WOLF JÁNOS.
IV. szakosztály: Bírálat átalános szempontból. Tagjai: BENDTNER J., PROTSCHKO MIHÁLY, WEISZMANN SAMU, ZGÓRSZKY NÁNDOR.

A 8 napon át tartott kiállítás tömegesen látogattatott. A termek a társadalom minden rétegéből kikerült látogatók, különösen pedig irók és a sajtó egyéb képviselőivel napestig telve valának, kiknél a kiállított tárgyak különös érdekeltséget költöttek. A látogatók száma kétezren fölülre tehető, mert ezernél több irta be nevét a vendégkönyvbe, melyben sok kitünő iró nevével találkozunk. A hölgyközönség sem maradt távol és sok szaktárs a kiállítást ismételten meglátogatta.
A sajtó itélete átalánosan kedvező volt.
A kiállítási díjak kiosztása, mint hirdetve volt, augusztus 20-dikán mént végbe. A biráló-bizottság – melynek tagjai, egy-kettő kivételével, mind megjelentek – részéről SZŐLLŐSY MIHÁLYT bizta meg az itélet élőszóvali ünnepélyes kihirdetésével, a mely után minden kitüntetett föl lett híva a dísz-oklevél átvételére. A távollevőknek pedig az egylet részéről küldetett az meg. A díjkiosztást követő dalestély igen jól sikerült.
ZÁGRÁBON a díszokmányok a kitüntetettek mindegyikének küldöttségileg; Albrecht K. úrnak pedig zenei tisztelgéssel kapcsolatban nyujtatott át.

AZ ÖSSZES KIÁLLÍTÓK JEGYZÉKE
ARAD
Rósz Soma (Réthy L.)
BUDAPEST
Athenaeum: Nehány szedő
Buschmann Ferencz személyzete
Franklin-társulat: Személyzete
Fejérvizi Márton
Hornyánszky Viktor
Hungaria nyomda
Khór és Wein
Kocsi Sándor
Löw Ede
Hunyadi Mátyás (Lonkay) nyomda
Münster Nándor
Pesti könyvnyomda-részvény-társaság: 
   Személyzete.
   Bauer Ferencz
   Brozsa Otto
   Guth Albert
   Guth Herrmann
   Hinterhager és Meszl
   Kalhanek Nándor
   Kalhanek Rezső
   Schuster János
Posner Károly Lajos: Személyzete
Légrády testvérek
Wilckens
Weissmann testvérek
Fischer és Mika
Sicinsky és Mielnicky
DEBRECZEN
Városi nyomda
Kutassy Lajos
EPERJES
Eperjesi bank-egylet nyomdája
ESZTERGOM
Buzárovics Gusztáv
GYŐR
Kállay Mihály és Surányi János (Czéh S.)
KASSA
Pannonia nyomda
KARCZAG
Spitzer Simon
KECSKEMÉT
Szilády Lajos
	KOLOZSVÁR
Stein-féle nyomda
Kath. lyc. nyomda
LUGOS
Wenczelly János
MISKOLCZ
Merczi S. (Sártory)
NAGYVÁRAD
Hollósy Lajos
Lehőcz S. (Hügel O.)
Ruzicska Gyula (Hügel O.) tanoncz
NAGY-BECSKEREK
Göschl Richard (Pleitz)
NYITRA
Fiók-egylet
PÉCS
Wrbenszky Ferencz (Madarász)
POZSONY
Angermayer Károly
Mözer Ede (Nirschy)
ROZSNYÓ
Matóny Lajos (Kovács M.)
SÁTORALJA-UJHELY
Neumann Simon (Boruth)
SZARVAS
Szita Géza
SZEGED
Burger Zsigmond özvegye
Endrényi és társa
SOPRON
Weppner A. (Romwalter)
SZEGSZÁRD
Cziráky Sándor (Ujfalvi)
Báter János (Ujfalvi)
Cziráky László (Ujfalvi)
SZOMBATHELY
Sailer H. személyzete
TEMESVÁR
Csanád-egyházmegyei nyomda
UJVIDÉK
Szerb nemzeti nyomda
ZÁGRÁB
Horvát- és tótországi egylet	

A MAGYARORSZÁGI KÖNYVNYOMDÁK JEGYZÉKE
ARAD
Gyulai István
Réthy Lipót
Ungerleider és Hatos
BAJA
Jilk Gyula
Nánay Lajos
BALASSA-GYARMAT
Kék László
BALÁSFALVA
Román püspöki nyomda
BÉKÉS-CSABA
Dobay János
BÉKÉS-GYULA
Dobay János
BEREGSZÁSZ
Deák György
BERETTYÓ-UJFALU
Goldstein Mór budapesti fióktelepe
BESZTERCZE
Filtsch örökösei
BESZTERCZEBÁNYA
Machold Fülöp
BRASSÓ
Gött János és fia
Römer és Kamner
BUDAPEST
Államnyomda
Athenaeum
Bagó Márton és fia
Bartalits Imre
Burian Mór
Buschmann Ferencz
Chorin Henrik
Deutsch M.
Egyesületi nyomda
Egyetemi nyomda
Fanda József
Franklin-társulat
Goldstein Mór
Gossler B. A.
Herz János
Hompertz Mátyás
Hornyánszky Viktor
Hungaria
Hunyady Mátyás
Khór és Wein
Kocsi Sándor
Kunosy Vilmos
Laufer Ignácz
Légrády testvérek
Löw Ede
Magyar Hírlap nyomdája
Márkus Luiza
Munkás-Heti-Krónika nyomdája
Münster Károly
Neuer Ignácz
Pesti könyvnyomda-részvény-társaság
Poldini Ede
Posner Károly Lajos
Rigler József Ede
Rózsa Kálmán és neje
Rudnyánszky A.
Schlesinger és Wohlauer
Vajda, Birkholz és Pressburg
Weiszmann testvérek
Wilckens F. C. és fia
Wodianer Fülöp
Zeisler M.
CSIK-SOMLYÓ
Sz. Ferencz-rend nyomdája
CZEGLÉD
Lesska Nándor
DEBRECZEN
Kutassy Imre
Tiszay Dániel
Városi nyomda
DEÉS
Keresztesy Pál
DÉVA
Pollák Mór és társa
EGER
Érseki nyomda
Kohn Vilmos
EPERJES
Ipar- és hitel-bank nyomdája
ESZTERGOM
Buzárovics Gusztáv
FEHÉRTEMPLOM
Wunder J.
FÉLEGYHÁZA
Özv. Szoretics Józsefné
GYÖNGYÖS
Gyöngyös nyomdája
GYŐR
Czéh Sándor
Gross Gusztáv
Sauerwein Géza özvegye
GYULAFEHÉRVÁR
Voltz és Körner
HÓD-MEZŐ-VÁSÁRHELY
Wodianer Fülöp
IGLÓ
Társulati nyomda
JÁSZBERÉNY
Bakos István
Bittermann Ede
Szalay Iván
KALOCSA
Malatin és Holmayer
KAPOSVÁR
Jancsovits Gyula
Somogy-kaposvári hiteltársulati nyomda
KARÁNSEBES
Traunfellner
KARCZAG
Spitzer S.
KASSA
Kosch és Scharf
Pannonia
Werfer Károly
KECSKEMÉT
Szilády Károly fia
Tóth László
KESZTHELY
Sógor György
KOLOZSVÁR
Ev. ref. tanoda nyomdája
Gámán János örökösei
R. kath. lyceum-nyomda
KOMÁROM
Siegler Károly és neje
KŐSZEG
Bertalanffy Imre
LOSONCZ
Roth Simon
LŐCSE
Pannónia könyvnyomda szepesi fiókja
Werthmüller János
LUGOS
Wenczelly János
MAGYAR-ÓVÁR
Czéh Sándor
MAKÓ
Gál és Gömöry
MÁRMAROS-SZIGET
Hollósy István
Részvény-nyomda
MAROS-VÁSÁRHELY
Ev. ref. főtanoda nyomdája
R. kath. leányiskola könyvnyomdája
MEDGYES
Reissenberger Hermann	MEZŐTÚR
Gyikó Károly
MISKOLCZ
Forster Rezső
Özv. Sártory Istvánné
MOHÁCS
Lutsch József
MUNKÁCS
Weiss
NAGY-BÁNYA
Huzly Károly
NAGY-BECSKEREK
Pleitz Pál
NAGY-ENYED
Voltz és Körner
NAGY-KANIZSA
Fischl Fülöp
Wajdits József
NAGY-KÁROLY
Gőnyei József
NAGY-KIKINDA
Jokly Lipót
NAGY-KŐRÖS
Ottinger Ede
NAGY-SZEBEN
Closius örökösei
Drotleff József és társa
Filtsch S.
Steinhausen Tódor
NAGYSZOMBAT
Winter Zsigmond
NAGYVÁRAD
Hollósy Lajos
Hügel Otto
Laszky Ármin
NYIREGYHÁZA
Maurer Károly
NYITRA
Özv. Neugebauer Anna
Siegler Mihály özvegye
Ó-ORSOVA
Handl József
ORAVICZA
Wunder J.
OROSHÁZA
Böhm és társai
PANCSOVA
Wittigschlager
PÁPA
Ref. főtanoda
PÉCS
Lyceum-nyomda
Ifj. Madarász Endre
Schön Jakab
Taizs Mihály
POZSONY
Angermayer Károly
Koch A.
Löwy és Alkalay
Nirschy Ferencz
Wigand C. F.
RESICZA
Wunder J.
RIMASZOMBAT
Özv. Kádár Józsefné
Molnár János
Rábely Miklós
ROZSNYÓ
Kovács Mihály
SÁROSPATAK
Ref. főtanoda nyomdája
S.-A .-UJHELY
Zemplén nyomdája
SEGESVÁR
Binder Hermann
Jürdens
SELMECZBÁNYA
Jörgesz Ágoston özvegye
SEPSI-SZ.-GYÖRGY
Reichhardt és Litfass
SOPRON
Romwalter Károly
Bittermann Károly
SZABADKA
Schlesinger Sándor
SZAKOLCZA
Skarnitzl József örökösei
SZAMOS-UJVÁR
G. kath. püspöki nyomda
SZARVAS
Szita Géza
SZÁSZ-RÉGEN
Wagner Albert
SZÁSZVÁROS
Schässer Ferencz
SZATMÁR
Szabad Sajtó nyomdája
SZATMÁR-NÉMETI
Nagy Lajos
SZEGED
Burger Zsigmond özvegye
Endrényi Lajos és társa
Traub S.
SZEGSZÁRD
Ujfalusy Lajos
SZÉKELY-UDVARHELY
Becsek Dániel
SZ.-FEHÉRVÁR
Szammer Imre
Szammer Kálmán
SZENTES
Cherrier János
SZOLNOK
Pollák Mór és társa
Bodor Frigyes
SZOMBATHELY
Bertalanffy Imre
Seiler Henrik
TEMESVÁR
Csanádi püspöki nyomda
Diemer Károly
Förk K. G.
Magyar testvérek
Steger Ernő
TURÓCZ-SZ.-MÁRTON
Részvény-nyomda
TRENCSÉN
Gansel Lipót
Skarnitzl Ferencz
UJVIDÉK
Fuchs Ignácz és fia
Szerb nemzeti egyleti könyvnyomda
Jäger Károly örökösei
UNGVÁR
Pollacsek Miksa és társa
VÁCZ
Serédy Géza
VESZPRÉM.
Krausz Ármin
VERSECZ
Kirchner J . E. özvegye
ZALA-EGERSZEG
Özv. Tahy Rozália
ZILAH
Gámán Ferencz
ZOMBOR
Bittermann Nándor	

Horvát- és tótországban
ZÁGRÁB
Albrecht Károly
Albrecht Károly fiókja
Hartmán L. és társai
Hühn Gyula
Kroatische Post
Narodne Novine
Részvény-nyomda
BELOVÁR
Fleischmann J.
BUCCARI
Stiglitz és Desselbrenner
ESZÉK
Pfeifer Gyula
Sándor Károly
KÁROLYVÁROS
Prettner J.	MITROVICZA
Thrumits Ch.
PORTORÉ
Primorska tiskara
POZSEGA
Kraljevits M.
SZISZEK
Fanto A.
VARASD
Platzer J. és Fia
VUKOVÁR
Tiskara Sriemskoga Hrvatu
ZENGG
Luster H.
ZIMONY
Pavlevits N.