Kárpátaljai  Magyar  Művelődési  Intézet

KMMI-Füzetek XV.

szilaj  lettem

Versek, szemelvények

 (Válogatás Dupka György műveiből 
születésének 60. évfordulója alkalmából)

Ungvár, 2012

KMMI – Füzetek XV.

Sorozatszerkesztő:
Zubánics László
elnök

Készült a Bethlen Alap támogatásával

Minden jog fenntartva

 © Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet, 2012
 © Dupka György, 2012

Kiadja:
A Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet
90202 Beregszász, Széchenyi ú. 59/B.
Postacím: 88000 Ungvár, Babuskin tér 5/a
Telefon/fax: (03141) 4-28-15
www.kmmi.org.ua
E-mail: kmmi@swi.net.ua
titkarsag@mekk.uz.ua

Felelős kiadó: Dupka György igazgató
Szerkesztette: Zubánics László
Műszaki szerkesztő: Fuchs Andrea
Készült: Daniló Szergej magánvállalkozó
88 000 Ungvár, Petőfi tér 34/1.

Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet

KMMI-Füzetek XV.

szilaj lettem

Versek, szemelvények

 (Válogatás Dupka György műveiből születésének 60. évfordulója alkalmából)

Ungvár, 2012

Levél 

Kedves Barátom, miért kérdezel, 
Származásom mondd, miért érdekel? 
Kedves Barátom, feltárom neked a szívem, 
Mert én magyarnak itt születtem.

Itt, hol a múló kor tükreiben 
Átok fogan és vérző szerelem, 
Erdős-Kárpátok karéjozta sík vidéken, 
Mert én magyarnak itt születtem.

Sorsunk évgyűrűktől duzzadó fa, 
Gyökeret vert véres múltú fa, 
Bűnös századok viharától meglepetten, 
Mert én magyarnak itt születtem.

Nem fojtjuk el a feltörő éneket, 
Nem felejtjük el a gyászos éveket.
Félj, ha a gyávaság most szívedbe mar, 
Ajkunkon tovább lobog az ősi dal.

S ki-ki mely nép fia s leánya,
Ezt most soha senki ne tagadja,
És anyanyelvem holnap is büszkén megvédem,
Mert én magyarnak itt születtem.
Mert én magyarnak itt születtem.
Mert én magyarnak itt születtem.

A dalra éhezőkért 

de a dalra éhezőkért
felajzott kedvünk
csupa gyöngy-villanás,
s szerelmetesen lobogó szavaink nyomán
szép utódok nőnek
asszonyaink karján...
szép szó 
tiszta hang 
tiszta ég 
szép beszéd 
csak aki hallgat 
és némán ballag 
s fülünkben 
hol a szél 
hol a vihar 
hol a szél 
hol a vihar énekel
... a szívünkben már forr
       		 s a felszínre tör 
a salakból tisztult lelki-kincs, 
a szem tükrén 
máris megcsillan 
és körbesugározza 
Bölcső-falvainkat,
        		Nyelv-tanyáinkat, 
Vár-hegyeinket, 
hol eljegyeztük egymást a 
folytatással, 
sorsunkat a tájjal, 
e vállalt frigyért
         		hol fázunk, 
hol izzadunk, 
s fülünkben
         		hol szél,
hol vihar énekel, 
de a dalra éhezőkért 
felajzott kedvünk 
csupa gyöngy-villanás, 
s szerelmetesen lobogó szavaink nyomán 
szép utódok nőnek 
asszonyaink karján...
KARPÁTI TRIPTICHON

I. EGY LEVÉLTÖREDÉK UTÁN

... Amit megírok, a bűnös vágyakozás 
műve, s ezt soha nem tudom eléggé
 fájlalni. (II. Rákóczi Ferenc: Levél az 
Örök Igazsághoz)

A szívem nem szűnik meg sóhajtozni 
itt, hol az Alföld s Kárpátok intenek 
egymásnak, hol zokszóval hívtak a Bécs-
rémítő tárogatók, hol szavamra 
magyar, ruszin, szlovák szív feldobogott… 
Bűnöm gyászos árnya e hegyek fölött 
a halálomig szemem előtt lebeg. 
Harcra értetek az Emberi szellem 
ösztöne vezetett, nem a hiúság,
nem a vad gőg, a nagyvilági szellem. 
Bennem fut össze elődeim múltja, 
mégsem dicsőítem magamat múltam 
bűnös műveivel. Ami elveszett 
itt Európa szívén, véres könnyekkel 
siratom. Keressem az utókorban 
az emlékezetet, a halhatatlan 
nevet? Ő, örök Igazság, csak neked 
ajánlom üldözött szívem belsejét, 
szép vágyakozások vörös serlegét, 
legyél hozzám gyöngéd apa, én pedig 
tékozló fiú, mert megvetem a kor 
ítéletét és magamra vállalom 
a hegyek, erdők, puszták pórnépének 
viselt haragját, hogy elgyengült jobbal 
visszadugtam már a kihúzott szablyát, 
s hő akaratunk üszők tett és pernye.

II.  FŐHAJTÁS  A  DOLHAI   KURUC-EMLÉKMŰ ELŐTT

Lent a Borzsa völgyében 
Jaj, ez a kőoszlop, 
Az idő viharában 
Mióta áll posztot? 
Jaj, ez a közös sírdomb, 
Hányszor elfeledtük, 
A korfordulók éjén 
Hányszor felfedeztük? 
Jaj, lent sok nyalka kuruc 
Csontja villog össze, 
Magyarok és ruszinok 
Őszülnek a főidbe! 
Jaj, kőbe vésett sorok 
Két nyelven rímelnek, 
Holdtalan boltozatban 
E dalra még figyelnek? 
Hej kétfelől hallották 
A zöldtornyos hegyek: 
Ma mind a két nemzet 
Hajtson itten fejet!

III. ZÁSZLÓBONTÁS UTÁN

... és lángolt a vér 
      hol az a vér
          felszívták a gyökerek 
ropogott a csont 
      hol az a csont
          elnyelték a hegyek 
lefoszlott a hús 
      hol az a hús
          felfalták a férgek 
s a végtelen térben s időben 
TOVATŰNTEK után
csak az ANYÁK sírtak 
ÉS MÉGIS
csillogóbb szemű nemzedékeket szültek, 
hogy tovább vigyék 
        titkos alagutakon 
           rejtett ösvényeken 
              gyilkos ösvényeken
                 gyilkos gátakon át 
a PRO LIBERTATE 
sosem fakuló zászlaját...

REFLEXIÓK A MUNKÁCSI VÁR FOKÁN

Itt, tüze föl piros zászlaját a 
Szabadságának Zrínyi Ilona? 
A szabadság hősinek tanyája 
Íme, íme most rabok hóna.
 	Petőfi: A munkácsi várban, 1847.

A vár fokán állva,
eszembe jut 13. sz. úti leveled,
mely  ezernyolcszáznegyvenhét   szeplős   nyarán
e falak közt keltezett,
s szavaid lelkem mélyén megcsobbannak.
A puszták délibáb-paripáján
félig körbe lovagoltad
AZ EGYMÁSRA HÁNYT MILLIÓ
PIRAMISOKAT
s szíved tarsolyába gyűjtötted
a hegyekhez láncolt Prométheusz-szálfák
jéggé dermedt álmát,
amikor megláttad a szőlődombokat
e vár fokáról, elsírtad magad:
NEM SZERETNÉK BORÁBÓL INNI...
AZT GONDOLNÁM...
RABOK KÖNNYÉT ISZOM... 
Az Idő-folyosón most megidézlek, 
amit körben láttál: ezernyi ősöm vére, 
harcos lángjuk cseppekben kimérve, 
szívüket az idő fekete ciklonja 
darabokra szaggatva megtépázta, 
szálfa-testük ezerszer megalázta, 
mégsem hulltak pocsétába...

UTÓHANG A RAZGLEDNÍCÁKHOZ

Halált virágzik most a türelem. –
Dér springt noch auf, – hangzott
fölöttem. Sárral kevert vér száradt
fülemen.
 	(Radnóti)

OPUS 1.

És a menetből kilőtték társad...
Dadogva mondod: – Nem megyek tovább.
Förtelmes halál borzolja hátad,
és a föld zokog, vért izzad veled, 
tested olyan, mint tűzön a katlan, 
melyből párolog az élet-szeretet, 
elméd mozgóképeket perget... 
Valaki rádkiált. S a pocsolyából 
fölkeltenek újra a Fanni-szemek: 
– Csak légy erős, csak most ne engedj, 
rikolts rekedten és mint sakál-száj, 
harsogd túl a sok elaljasult embert!

OPUS 2.

... lelkem fénylő tükre már összetört, 
összeomlik hamar ez a test is, 
érzem, mégsem zárul be a kör, 
versekbe leheltem öröklétem, 
soraiban vándorló fájdalom,
átvezet gyötrelmen és halálon...

BÚCSÚ A KÓRTEREMBEN

 In memoriam Kovács Vilmos

– Hej, Barátom, gondolkoztál-e azon,
ha saját tengelyéből
egy üstökös kifordul, 
vajon a Térben elvész, 
vagy csak pályája módosul?... 
Tudatomba borotvapengével 
hasít a felajzott Érzés: 
e nyájból örökre kiszakadok?...
– Ó, Barátom, hiába a sóhaj –.
a kórtermi csend lekaszabol.
Elbujdosnék az enyészet elől...
a Versekből is felszálltak már
fekete Éjbe gyászolni a Csillagok,
roppant fényük belenyilall arcomba,
mely mint sivatag, sárgává aszott.
Mégis, időnap előtt elenyészek
e fehéren kísértő ágyon.
– Vajon elszenesedik velem
minden földi lábnyom?...
Érzem, mellemre nehezül
az egykor CSILLAGFÉNYNÉL
nyakamba akasztott tábla,
rajta lángoló BETŰK...
IDŐNAP ELŐTT BEVÉGEZTETETT...
s tonnányi átkát a Végzet beletetoválta.

Epilógus
…emlékünkben szava aranyrög lett,
– ha az értelem szét is oszlik
egy fényévnyi távolságra,
vajon befog-e minket
ránkhagyott verseinek radarhulláma?

TÖMEGSÍRFELIRAT

(Szolyva)

karjuk kétágú csont-villa
nyúlik égi sivatagba
ujjuk hegyén felhő-zászló
kiáltásuk csonka jelszó

gödör-szemük sárral telt nap
sorsuk csukott könyvvé hervad
börtönük is üres árva
sírjuk nyitott meddő tárna

örök fagyunk érjen tűzzé
kínjuk legyen a szívünké
vérrel meszelt napvilágunk
egére szálló füst-álmunk
évszázadba gyökerezzen
évezredbe levelezzen

SZIBÉRIÁBAN...

Apai nagybátyám, Dupka András és a 
Gulágot megjárt Fedák László és társai emlékére 

I.
Szibériában én is jártam
ott hol a tundra alatt
az örökfagy kuksol
ott hol a föld méhéből
gáz-fáklyák égig szökkennek
s lángjuk átvilágítja a szemhatárt

II.
Szibériában én is voltam 
ott hol a minden cárok rebellisein 
már örök fagy-koszorú ragyog 
ott hol a száz-arcú Sztálinra 
villámszavakat zúdítottak 
az ÁRTATLANOK SEREGEI 
egy életre megcsonkultak 
nyomtalanul elmerültek 
örökre elszenderültek
Európa csillagai is kihunytak 
a gyilkos tundra fagy-koporsójában 
feneketlen gyomrú lápban 
történelem iszonyatos viharában 
a fényes hősi múlt sugarában

III.
Szibériában én is jártam 
gyászba fordult gondolatban 
kedves halottaimat újra eltemettem 
sírt ástam a nagybátyámnak 
csontjai valahol itt korhadnak 
a csupasz fák kórusában 
nagyanyám keserves Jajját hallom 
Gyere haza fiam ANDRÁS A-N-D-R-Á-S 
Mikor lesz itt
FELTÁMADÁS
FELTÁMADÁS       
Üdvözlő sorok Juvan Sesztalovnak 

„Megszólalt egy vogul ének,
testvére magyar regéknek. 
Te – magyar bánat hordója, 
én – vogul vágy kimondója. 
Testvérek lettünk újra ím 
a Kalevala tájain.”
J. Sesztalov

Hej, a mi szavaink milyenek?
Közös múltból felénk intenek.
Egy anyatej íze dajkálja,
Tiszánál és Obnál átjárja
         daltól visszhangos tűz-szívünket, 
         messzire vándorló nyelvünket...

Ne fogjon ki rajtunk a bánat, 
akkor hangunk sosem lesz fáradt, 
s a szavak egymáshoz sodródnak, 
ős-révbe érnek, mint a patak
      – sárkányfogat is aprítanak
      a nyílröptű, kardélű szavak...

Táltost költővé lágyítanak, 
népüknek tűzhelyt áhítanak... 
Köztük a lantos csillagbojtár, 
a szíve mindig kitárt oltár..:-
      – Hírt is viszünk a Jövendőbe,
          gyöngymezőinknek leszünk őre.

Közös Regénk még sóhajt fakaszt 
és fölsikolt a nyelvünk alatt: 
az igazságunk ím fölsejlik, 
létünknek titka miben rejlik?
      – Szánkról a szép szó el ne fogyjon,
         ős-forrásunk ki ne apadjon...

Dudar

a nemzeti önismeret műhelyében
 
Előttem feloszlatja 
a vak ködöt, 
s izzó vágyaim rendje 
itt Keletre is hömpölyög.

Nélküle tájainkon 
árva lennék, 
gyilkos éj s hajnal közt 
Újvidékig is kerengnek,

mint zavart székelyföldi 
hontalan szél, 
mely a Felvidékre 
életjelt vinne, 
de el sosem ér...

TISZAHÁTI KÉPESLAPOK

1.
Emeltünk itt sárból erős Várat. 
Itt a Tiszaháton, hét falu fölött 
Keleti széllel mennyi álom pörög, 
S népünk keservéből föltámadt, 
Kilépett rongyából, s jussát 
Magának ím lefoglalta – 
Sok sorsűzött Dózsa-Esze-unoka, 
Követi ősei vágyálmát.

Hej, én jó népem, én jó vérem, 
Ne viaskodj többé a jeges árral, 
Gyarapodj jó borral, kövér búzával, 
Hitünk a bajtól védve védjen! 
Hét falu ölében, a Tisza-
Batár-közben, tavaszi derengésben 
Kincset érlelj, szőke mezőn és réten, 
Forrásunk legyen mindig tiszta!

2.
Apámék-arca
Már rég ráncbafordult,
A kapa súlyától
A csont fellazult.

Ősz fészkel a 
Földtörők tarkóján. 
Lépjünk őrségbe 
Tájunk ormán.

3.
S rőt-sugarából 
szavakat fakasztok: 
olyanok, mint a 
tájból feslő csillagok, 
mint apám
akác-kemény tekintete, 
mint anyám 
szép síró-nevető szeme.
Őrzöm a tőlük kapott
kincset:
a nyelvet,
közösséget,
hol gyökerezhetek...

BÖLCSŐM

Nagyapám sáragyag palotája, 
idő-penészes vályog pogácsa... 
Fölötte az eperfa árnya nagyanyám meséit vigyázza...
	– Dajkál a melege;
kút-mély lelkemben
tulipán-kertben cipelem.
... Hét gerenda tartja még a lábán, 
négy ablaka halvány csillag-gyertya.
– Itt kaptam lángra, mi belülről hevít:
s a csodaszarvas-rege varázsa
Óperencián túlra repít...

Aratás előtt 

zúg a kalász, 
vele zúg a vérem, 
szétcsap ringva 
az Idő ölében

Intelem 

apáink kísértő árnya 
bűnbe hajló lelkeddel 
pörbe is szállna, 
ha megtorpannál gyáván 
ősi nyelvösvényünkön 

Meditáció

A sárkányölők magtalanok voltak?... 
– Millió porszem 
ámul tetteiken 
– meghalt párbajoknak 
képzelt zaja sincsen!

Szilaj lettem

Anyám öle. Tiszta vize, 
szivárványszín mártózz bele!

Elringatnád vándor álmom. 
– Dalod újra szolmizálom.

Elragadt a kékszemű idő, 
megkorbácsolt jeges felhő.

Táltos sorsom vacog velem 
Makrancos, de föl nyergelem.

Átfut kérdőjeles arcod, 
meséidből rügyet hajtok.

Vallomás 

Deli korom forgó torony, 
Ablakait befalazom.
Falunyi volt királyságom, 
Most is forgat kacsalábon. 
Hány arasz lett ifjúságom? 
Ráaggatva mennyi álom! 
Népdal lett a szív-kolompja, 
Nyaláb versem telefolyja.

ÁPRILIS TIZENEGYEDIKÉN

Születésnapomra

Az áprilisi Dalnok dobja pereg, 
Dérlepte haja szétterül a szélben. 
Tavasz-kedvese várja, hívja ébren, 
A fákon díszlenek a rügy-címerek.

Pezsdül az áldott élet-csíra itt. 
Ki gondol az Idő folyamára? 
Ki gondol most az elmúlásra?
Ki-ki élvezi kimért perceit...

Bujább napokat teremt Dalnokunknak, 
Szíve ablakát most sarkig tárja, 
Repül felé sok-sok szirom-dárda,

És kifizeti a lelki bajokat.
Most fényben növő telehold a lénye:
Virágot hint vetkőző kedvesére...

Vers a folytonosságról

Fakeresztes, fatengelyes 
Világból szökve jöttünk, 
Bebalzsamozott Századok 
Véres bóják mögöttünk.

– Másak vagyunk most!
Illanó perc-részünket
Elhantolják a Tegnapok.
És végértelmünk körül.
Millió pillanat ragyog.

– Álmunk felé Hajnalodunk...
Azóta izzik Vénusz arcunk
S változunk, mint a holdszakok 
Mióta a Szirén-szemű Idő 
Lelkünkbe kacsintott.

Kiterítem a tájra 

Ilyenkor tavasz-figyelő utamon
levedlem a téli korcs jegyeket
s újra éltet a cél
hisz elhintem magvaimat
a tüzes erekbe a fekete humuszt
a vízbe fűbe ágaskodó fákba
hogy munkáljon a szigorú rend
bűvölő tüzet viszek a versbe
mert érzem a nedvek roppant feszülését
a föllobbant világ-bizsergést
és minden halk rügymoccanásra
kiterítem a tájra
vágyaim térképét.

Kalász – monológ

Dalos kalászom a Nap csókja, 
tüzet, szakállamra szórja 
ütemre ingázok a széllel, 
táncra, susogásra bélel.

Kis pej pipaccsal cicázva, 
kaszások himnuszára várva, 
fejem bokros fényben szárad...
Kézbe simulok, várnak...

A TISZA-FORRÁSNÁL

Kéklő forrás tündér-tavunk,
Benne újra megtisztulunk. 
Tükrébe fogja a Napot, 
Visszaveri ingó arcod.

Hegy-forrásnak morajában 
szív-tüzemet felkínáltam, 
lángját senki el nem oltja, 
sírunkból is fellobogna!

Múzsához

Állj meg, Lantos, légy az álmom! 
Ifjan bűvöl, dacát áldom, 
dallam fejtő éles hangja 
az emberért buzdít dalra.

Mert a költő csillag-bojtár, 
titokfejtő lelket feltár, 
beballag a jövendőbe, 
gyöngymezőknek lesz az őre.

Hitben lobogsz, lantos költő, 
virradatban reményt gyűjtő,
húrozd föl csak lantos szívem, 
szétosztom a rögös kincsem;

– Lantos ének el ne fogyjon,
napkorongján hadd forogjon, 
körbe dúdold ezt a földet 
bánat medrét elsöpörjed...

FELTÁMADÁS A NÁRCISZOK VÖLGYÉBEN

I.
Jártál-e már a Nárciszok völgyében,
hol fehér sivatagnyi virág ragyog?
Hány színben  ad  jelt!  Látványa foglyul ejt,
s holtiglan viseled szemed égboltján.
Érzem, pillám egy percre sem hunyom le,
álmom fölött lebeg a Nárcisz-liget,
s benne első kedvesemre ismerek,
aki mámoros fejemre illatot
szitál s lángot szór. Leheletével
felgyújtja férfivá szentelt testemet,
s kerít hatalmába az ős-természet.

II.
Jártál-e már a Nárciszok völgyében? 
Körös-körül szemhatárt borítanak, 
örök ifjak tanyája, hol keményre 
érett mellű lányok nárciszkoszorút 
öltenek és mosolyuk megvadítja 
a magasra törő legény-szíveket. 
A költő is majdnem fülig pirultan, 
vágytól dúltan a kedvesére nézett: 
Ó, telivér asszony! Százszoros élet! 
Elnyugszom tárt öledben, mint kehelyben 
az éji hidegtől üldözött bimbó.

III.
Jössz-e velem a Nárciszok völgyébe? 
Hol szirén-hangú virágok bánatot 
temetnék régen, s mint a kamasz lányok
feszítik zsendülő fehér mellüket
a fényes égre, s a szoknyájuk ringó
lombos erdő, hallani, mint keresik
dalolva sosemlátott kedvesüket,
te is megifjulsz köztük, elfelejted,
hogy nyomodban ott csörtet a rút Idő.

VÖLGYEK MÉLYÉN

I.
Gondolataimmal betájoltalak, 
iránytűm volt az áramló akarat... 
Rajzik az érzés szívünk kaptárában,
befogjuk egymást – alkony sugarában.

II.
És felizzik bőrünk hetedik kérge, 
tüzel vérünk az első érintésre. 
Testünk kerítjük egymás hatalmába, 
s beleégünk a horpadt-mellű tájba.

Jaj, ha tudnád

Jaj, ha tudnád, Csillagképem, 
táncolunk a hold ösvényen, 
hajadon a szél hegedül, 
kerek ég is táncra perdül.

Jaj, ha tudnád, percről percre –
belevirradsz örömömbe. 
Kürtön tavasz sarkall minket, 
perget csodás tündér-képet.

Nótás szívünk e sík mezőn 
szivárvány-karéj az Időn. 
Földön pörgő marék szikra –
s kerek földön lángját szítja.

Ballada 

Homlokomhoz értél 
tenger csókot kértél 
amíg szívem égett 
teremtem én néked

belém futó mámor-inda 
szárnyas lelkem ki ne szívja 
lombosodjál nap-mosollyal 
szemed kék-boglárba fogja

lettem benned csillag 
vad-gyönyörbe ringatsz 
– ha megunnál engem 
földre kéne esnem

ha lehullna íves karod 
elfoszlana nap-mosolyod 
száradna a mámor-inda 
befalaznál kamasz-kínba.

Altató

Dúdolj velem, pici fiam, 
fáradtságom mind elillan.
Ringó ágyad leng a fénybe;
kacagunk a Nap szemébe.
Szellő hátán álom lebeg,
tetszik neki a kék szemed.
Csak te neked dalolgat ma,
ficánkoló patakocska.
Galamb táncol a Nap alatt,
szárnyra veszi mosolyodat.

Álmodj velem, kicsi fiam, 
fáradtságom mind elillan.
Csöpp lábakkal hamarosan
réten szálad az én fiam.
Patakot markába veszi,
virágbokrot öntözgeti.
Sárkánnyal bosszantja a Napot,
kap fejére fénybarackot.

Aludj velem, deli fiam, 
fáradtságom mind elillan.
Forog az ég: ringlispíl is,
lefordul a napocska is.
Almunk emel fel az éghez,
csillagokról csillagokra lépkedsz.

A TŰZHELYNYI BÉKESSÉGÉRT

                              (Köszöntő fiaimnak)

Itt, hol a hét út összefut, 
Virágba szökkent hitvesem... 
Nekem két heves fiút szült – 
Vitézkedjenek mellettem... 
Szárítsák ki a Tiszát, ha 
Lángot zihál lélegzetük, 
Medrén lakó Sellő-lányok 
Ropják el a táncot velük! 
Ha kell – ürítsék fenékig 
A bortól tüzes poharat, 
Morzsává váljon minden kő 
Villámló ütésük alatt, 
Nyergeljék a képzeletet, 
Vívjanak isteni éggel, 
Griffmadarak kese hátán 
A Világfát is érjék el. 
Bánatot is űző hangon 
Ernyedt lelkeket ébresszenek! 
A tűzhelynyi békességért 
Vas-gyökeret eresszenek...

Kisebbségi ima fiaimnak 

higgy önmagadban
           hiszek önmagunkban 
higgy anyanyelvedben
           hiszek a nemzetekben 
higgy népedben
           hiszek az emberekben 
                       önmegtartó erejében 
                       tűzhely-őrző melegében 
                       önmegtartó erejében 
                       tűzhely-őrző melegükben

higgy a napi örömben, bánatban
           hiszek a holnapi jóban rosszban 
higgy a csirakeltő Napban
           hiszek a vonzó Holdban, csillagokban 
higgy a kavargó szélben, vízben
           hiszek a ki nem alvó tűzben, földanyánkban 
                       szép nyelvünk el nem árulásában
                      szerelem s halál harmóniájában 
                      szülőföldünk fel nem adásában 
                      szerelmünk s halálunk harmóniájában

SZEMELVÉNYEK ALKOTÓI MUNKÁSSÁGÁRÓL

Szakmai vélemények Dupka György irodalomszervezői és irodalmi, könyvkiadói, művelődéstörténeti stb. tevékenységéről:

„Dupka György elévülhetetlen érdemeket szerzett Kárpátalja XX. századi történelmének kutatásában, a sztálini terror magyar áldozatai emlékkönyvének kiadásában, közreműködésével több tucat magyar könyv jelent meg az utóbbi évek folyamán...” (Beregszászi György: Fejezetek vidékünk történelmi múltjából. Fényes ünnepek, szürke hétköznapok. BeregInfo, 2002, március 18-24. 4. old.)

„A megelevenedett szellemi életet közvetlenül tükrözi a könyvkiadás. Az új könyvkiadók olyan intenzitással kezdték meg működésüket, hogy Kárpátalján négy év alatt több szépirodalmi és történelmi, művelődési munka jelent meg – jelentős magyarországi segítséggel –, mint a korábbi négy és fél évtized folyamán. Különösen Dupka György kiadói szervezőmunkáját kell kiemelnünk. Az általa irányított Intermix Kiadó Kárpátaljai Magyar könyvek sorozata 1992-ben indult Fodor Géza kötetével, s 1995-ben Balla Teréz verseskötete már e sorozat hatvanadik darabja.” „… Botlik József és Dupka György Ez hát a hon… tények, adatok, dokumentumok a kárpátaljai magyarság életéből, 1918–1991 című kötete áttekinti a kárpátaljai magyarság egész történelmét, minden lényeges művelődéstörténeti tényezőt ismertet és dokumentál. Ők adják ki 1993-ban a Magyarlakta települések ezredéve Kárpátalján című, szintén alapvető fontosságú könyvet, melyben az egyes kárpátaljai települések alapos bemutatása előtt A harmadik kisebbségi korszak mezsgyéjén címmel külön kis könyvnyi terjedelemben vetnek számot a kárpátaljai magyarság jelenkori helyzetével.
Ezekkel a munkákkal párhuzamosan számos olyan könyvet kellene még megemlíteni, amelyekben a kárpátaljai magyarság saját történelmét és kultúráját méri fel, nemzetiségi tudatát erősíti. Közülük különösen fontos a Dupka György által közreadott Kárpátaljai magyar személyi és intézmény-adattára, valamint a Koncepciós perek magyar elitéltjei. A sztálinizmus áldozatainak emlékkönyve, 1944–1957 című kötetet. Az előbbi a szellemi értékek széles körére hívja fel a figyelmet, az utóbbi pedig a kárpátaljai magyarság történelmének legtragikusabb időszakával szembesít… (..) Dupka György és Váradi-Sternberg János pedig – szintén a régebbi hagyományok fölelevenítésének, tudatosításának a szándékával – összeállította az 1919–1944 közötti időszak kárpátaljai magyar íróinak antológiáját (Kisebbségi ének a beregi rónán, 1992).
Íme, amint a kárpátaljai magyarság fölszabadult a szovjet diktatúra alól, sürgősen megfogalmazta önmagát, föltárta múltját: tudatosította a magyarsághoz tartozását nyelvi, történelmi és kulturális vonatkozásban egyaránt. (Görömbei András: A kárpátaljai magyar irodalom fő sajátosságai – nemzetiségi magyar irodalmak az ezredvégen. Szerkesztette: Görömbei András. Kossuth Egyetemi Kiadó, Debreceni Egyetem, Debrecen, 2000.473-474. old).

„Megismerkedtem Dupka Györggyel, a tehetséges fiatal költővel, akinek magyarságát büszkén vállaló versei nemzeti ünnepek, rendezvények állandó műsorszámaivá váltak. Nagy érdemeket szerzett a „malenykij robot” ürügyén elhurcolt és elpusztult magyar férfiak sorsának tisztázásában, a hallgatás burkának feltörésében, az áldozatokról szóló megemlékezések lehetőségért folytatott harcban.” (Páldi András: Egyre távolabb Moszkvától. Egy diplomata kijevi emlékei 1986–1992. Belvárosi Könyvkiadó, Budapest, 1996. 274. oldal.)

„A József Attila Stúdió vezetését 1981-ben háromtagú elnökség vette át (Balla D. Károly, Dupka György, és Horváth Sándor). A hetvenes és nyolcvanas években ez a Stúdió korlátozott szellemi tere ellenére sikeresen segítette több fiatal tehetség kibontakozását… (Görömbei András: Napjaink kisebbségi magyar irodalma. A Kárpátaljai magyar irodalom. Nemzeti tankönyvkiadó, Budapest, 1993. 325. oldal.)

„… Dupka György fáradhatatlan irodalomszervező munkája egyaránt fokozott figyelmet érdemelnek.” (M. Takács Lajos: Vergődő szél. A kárpátaljai magyar irodalom antológiája 1958–1988. Utószó, 594. old. Magvető Könyvkiadó–Kárpáti Könyvkiadó, Budapest–Ungvár. 1990.).

„Dupka György… Az új nemzedék egyik sokoldalú egyénisége, aki a publicisztika és a költészet művelése mellett igen jelentős irodalomtörténeti, szaktudományi munkát is végez. (…) Hosszú évek óta publikál, főként a helyi lapokban. Az Ikarus éneke óta megjelent versei és tanulmányai azt bizonyítják, hogy ő az egyike azoknak az írástudóknak a Kárpátalján, aki a legmélyebbre képes hatolni a helyi és a tágabb nemzeti hagyományokba egyaránt.” Pál György: A magyar irodalom Kárpátalján (1945–1990). Nyíregyháza, 1990.195–196. old.)

DUPKA GYÖRGY

A KÁRPÁTALJAI MAGYARSÁG MINDENESE

A kisebbségi lét, jól tudják ezt itt Erdélyben, még a Székelyföldön is, ahol ennek a létnek, minthogy a magyarság itt többséget alkot, nincs olyan súlya, amelyet igazán nehéz volna elviselni, szóval a kisebbségi lét mindig elszánt és hűséges embereket kíván: áldozatos munkát, állandó készenlétet, meg nem alkuvó bátorságot. Máskülönben elszakadnak a nemzeti közösség egybentartó kötelékei és a széthulló társadalom maga alá temeti az anyanyelvet, a nemzeti kultúrát és a nemzeti történelmet. Olyan emberekre – írókra, publicistákra, szerkesztőkre, kutatókra, könyvkiadókra van szükség, akik vállukra veszik egy veszélyeztetett nemzeti közösség terheit, gondozásukba veszik a közös örökséget – fényeket gyújtanak abban a rideg homályban, amelyet a nemzeti kizárólagosságot képviselő rendszerek – zsarnokságok a demokrácia maskarájában – próbálnak fenntartani annak érdekében, hogy őshonos nemzeti közösségeket számoljanak fel.
Kevesen vannak az ilyen emberek, és minél kisebb a gondjukra bízott nemzeti közösség, annál kevesebb a rátermett, tapasztalt és áldozathozatalra kész vezető. Dupka Györgyről beszélek, aki most veszi át a Julianus-díjat: azt a kitüntetést, amely az áldozatos nemzeti szolgálatot ismeri el. Ennek a díjnak mára kétségtelenül rangja van, és ahogy ez általában szokott lenni, ezt a rangot mindig azok alapozzák meg, akik a kitüntetést átveszik. Az ő erkölcsi állhatosságuk, nemzeti elkötelezettségük és pihenőt sohasem ismerő munkálkodásuk ad jelentőséget annak a kis szobornak, amely állhatatosságukat (mint amilyen a magyarság keleten maradt rokonait felderíteni akaró Julianus állhatatossága is volt) elismeri.
Dupka Györgyöt mindenki ismeri Kárpátalján, igen sokan ismerik Magyarországon, a Felvidéken és Erdélyben, valójában a teljes magyar nyelvterületen, mindenekelőtt abban a közösségben, amelyet annak idején Illyés Gyula a „haza a magasban” fogalmával jelölt meg. Nem tudom, vajon itt a Székelyföldön mennyit tudnak róla, ezért felsorolok néhány adatot. A most kitüntetett kárpátaljai magyar író és közéleti személyiség 1952-ben a Beregszászhoz közeli Tiszabökényben született (alig néhány kilométerre a magyar határtól), szülőfalujában, majd a péterfalvai Kölcsey Középiskolában tanult, végül az ungvári egyetemen szerzett magyar szakos tanári diplomát. Kétkezi munkásként dolgozott, sorkatonai szolgálatra rendelték, súlyos baleset érte, hadirokkantként szerelt le. A hetvenes évek végétől a Kárpáti Igaz Szó című lap munkatársa, később a Kárpáti Kiadó magyar osztályának szerkesztője, 1992-től az Intermix Kiadó vezetője, 1994-től a Kárpátaljai Vállalkozásfejlesztési Központ igazgatója. Irodalmi munkásságát hol engedélyezett, hol betiltott értelmiségi körökben kezdte, a rendszerváltozás után a Kárpátaljai Magyar Kulturális Szövetség egyik megszervezője, 1993-tól a Magyar Értelmiségiek Kárpátaljai Közösségének alapítója, elnöke, 1991-től az Ukrajnai Magyar Demokrata Szövetség egyik létrehozója, elnökségének tagja, 2008-tól a Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet igazgatója.
Negyven éve jelennek meg szépirodalmi, publicisztikai és történeti művei – verseskötetek, alapos tanulmányok és dokumentumkötetek. Nagy érdeme, hogy az ő forráskiadványai dokumentálták először és hitelesen azt a közösségi kálváriát, amelyet a kárpátaljai magyarságnak 1944-1945 telén és tavaszán át kellett élnie. Ugyancsak nagy érdeme, hogy az ő művei: publicisztikai írások, történelmi dokumentumok emeltek szót – a hitelesség és az érvek nyelvén – először a kárpátaljai magyarság kulturális autonómiája mellett, amely azonban ma is késlekedik, mi több, beláthatatlan messzeségbe került.
Dupka György, mint a kárpátaljai önkormányzati intézmények felelős képviselője, mint magyar szervezetek és intézmények irányítója, – mint nemzetpolitikai és szépirodalmi művek (közöttük az Együtt című irodalmi folyóirat) kiadója gazdag és hatalmas munkát végzett. Nem kellett keresnie a feladatokat – a feladatok keresték és találták meg őt. Egyszemélyes intézmény, a kárpátaljai magyarság mindenese, mintha negyvennyolc órából állna a munkanapja, hiszen mindig szerkesztenie, előadnia, utaznia kell. Bizonyára tett meg már akkora utat, mint Julianus barát, csak nem egyszerre, a Volga vidékére, hanem mindig a Kárpát-medencében: mindig a nemzet szolgálatában, mindig küzdve a jelen tatár kánjaival. Örvendek annak, hogy Dupka György is bekerült a Julianus-díjasok közösségébe, és örülök annak, hogy (mint régebbi Julianus-díjas) elsőnek most én köszönthetem.

Együtt, 2009/4: 
Pomogáts Béla

Dupka György
Szakmai életrajza

          (1952. április 11.) író, szerkesztő, művelődéstörténész, kárpátaljai magyarság-kutató, két fiú gyermek (Zsolt, Nándor) apja, özvegy. Az egykori Ugocsa megyei Tiszabökényben született. Iskoláit szülőfalujában és Péterfalván végezte, majd az Ungvári Állami Egyetemen 1979-ben szerzett magyar szakos bölcsészdiplomát. Még ebben az évben újságíró lett a Kárpáti Igaz Szónál. 1986-1992 között a Kárpáti Kiadó magyar osztályának szerkesztője. 1992-től az Intermix Kiadó vezetője, nevéhez fűződik a Kárpátaljai Magyar Könyvek sorozat beindítása és gondozása, amely már a 218-ik kötetnél tart. 1998-tól a Kárpátaljai Vállalkozásfejlesztési Központ elnöke. 2006-2008 között magyarországi egyetemi képzésen vett részt és 2008 őszén az ELTE Pedagógiai és Pszichológiai Karán kulturális mediátor szakos diplomát szerzett. 2008-tól a Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet (KMMI-honlapja: www.kmmi.org.ua) igazgatója. 1968-tól a Forrás Ifjúsági Stúdió tagjaként, majd a József Attila Alkotóközösség társelnökeként a kárpátaljai irodalmi élet aktív szervezője, helytörténeti anyagokat publikál, verseket írt, népballadákat és történeti mondákat gyűjtött. Különböző szakmai és érdekvédelmi szervezet (KMKSZ, UMDSZ, MÉKK, KHÖT) tagja, alapítója illetve tisztségviselője. A Magyar Nyelv és Kultúra Nemzetközi Társasága – Anyanyelvi Konferencia elnökségi tagja. A Magyar Írószövetség tagja, az Együtt című irodalmi, művészeti és kulturális folyóirat felelős kiadója. 
Elkötelezett GULAG-kutató. A Trianoni békediktátum után, különösen 1919-től kisebbségbe kényszerített kárpátaljai magyarság múltjával és jelenével kapcsolatosan közel 20 könyve, számos tanulmánya jelent meg eddig. Továbbá kutatási területe: a kárpátaljai magyarság kulturális élete (művelődéstörténet, stb.) a Trianontól kezdve napjainkig.
Egyik aktív kezdeményezője volt a „málenykij robotra” elhurcolt magyar, sváb-német áldozatok és magyar elesett honvédek Szolyvai Emlékparkja, az ungvári Központi Magyar Katonai temető, a Vereckei-hágón emelt emlékmű és egy sor más magyar emlékhely létrehozásában. Az őt ért támadások és fenyegetések ellenére kommunista diktatúra kárpátaljai bűneit számos könyvében tárta fel és leplezte le. A Kárpátaljai megyei tanácsnak kétszer, az ungvári városi tanácsnak egyszer volt a helyi magyarság által megválasztott képviselője. A magyar szervezetek önkormányzati képviselőjeként a kárpátaljai autonómia és a beregszászi magyar Nemzetiségi Körzet törvénytervezetének felterjesztője és egyik aktív elfogadtatója.

Főbb elismerései: Berzsenyi-díj, 1993; Nagy Imre-emlékplakett, 1995; az MTA Szabolcs-Szatmár Megyei Tudományos Testülete a kutatással nem főhivatásként foglalkozó 1996. évi díjazottja. Az 1956-os forradalom és szabadságharc 50. évfordulója alkalmából a Magyar Köztársaság emlékérmét kapta meg 2006-ban a korabeli események feltárásáért. Julianus díj, 2009.

Dupka György

Fontosabb publikációk jegyzéke

Közléseimről, általában

1979-től látnak napvilágot történeti, irodalom- és művelődéstörténeti írásaim, tanulmányaim, könyveim a kárpátaljai magyarságról, az itteni nemzetiségek helyzetéről. A könyveim mellett eddig közel 200 különböző folyóirat, illetve hetilap közleményem, cikkem látott napvilágot, közülük számos külföldön (Magyarország, Románia, Szlovákia, Szovjetunió, Kanada, Ausztria, USA stb.) Ezen kívül több műfajban (irodalmi összeállítás, felolvasás, jegyzet stb.) kb. 100 kézirat lektorálásban, gyűjtemények összeállításában működtem közre előadóként, szakértőként, szerkesztőként. Ezek közül a legjelentősebb a Kárpáti Kiadóba (1986-1991) és az Intermix Kiadóban (1992–2010) gondozott Kárpátaljai Könyvek című sorozat, amelyben főleg Kárpátalja magyarságának történetével, múltjával és jelenével foglalkozó kiadványok kiadója, szerkesztője voltam.
A publikációs jegyzék válogatott.

Könyvek
Szépirodalom:
1. Ikarusz éneke (versek, Gortvay Erzsébet: Jó szelet, Ikarusz! – előszó) Kárpáti Igaz Szó. Ungvár, 24 oldal + borító, 1979. 
2. Tavaszra születtem (versek), Ungvár, Kárpáti Kiadó. 1991. 
Megjegyzendő: ezen kívül versei a következő antológiákban, almanachokban, gyűjteményekben láttak napvilágot: Szivárványszínben. Ungvár, Kárpáti Kiadó, 1977, Lendület. Márkus Csaba összeállításában. Ungvár, Kárpáti Kiadó, 1982, Sugaras utakon Ungvár, Kárpáti Kiadó, 1985, Évgyűrűk (1987-1990) Ungvár, Kárpáti Kiadó, Vergődő szél. A kárpátaljai magyar irodalom antológiája 1953-1988), Budapest–Ungvár, Magvető Könyvkiadó – Kárpáti Könyvkiadó, Ungvár–Budapest, 1990, Tavaszváró. (Kárpátaljai magyar költők megzenésített versei, Ivaskovics József zenéi, Tóth Lajos grafikái), Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1992., Sors, megírva. A Magyar Írószövetség Kárpátaljai Írócsoportjának antológiája. (1993), Nézz töretlen homlokomra. – A Forrás Stúdió versantológiája – Fodor Géza összeállításában. Ungvár–Budapest, (1994), Töredék Hazácska. Berniczky Éva összeállításában. Galéria-Écriture, Ungvár-Budapest, 1994, Gyóntató. A Hármashatár Irodalmi Társaság antológiája. Válogatta: Füzesi Magda. Fehérgyarmat, 1995, Ez volt a Forrás! Kárpátaljai Minerva különszáma, II. kötet, 1-2. Füzet. Budapest-Beregszász, 1998. Psalmus Hungaricus. Százharminchárom magyar vers. Szerkesztette Pomogáts Béla, Kaposvár, 2000., stb.

Tényfeltáró irodalom:
  Múltunk s jelenünk. Balogh Edgár nyomában Kárpátontúlon. Utószó (Balogh Edgár levele). A képes melléklet Markovich Mátyás munkája. Ungvár, Kárpáti Kiadó, 1987., 72. p. (Társszerző: Horváth Sándor.)

   Sorsközösség. A kárpátaljai magyarok a 80-as évek végén.  Ungvár-Budapest, Kárpáti Kiadó. 1990., 128. p. (Társszerző: Horváth Sándor, Móricz Kálmán.)

   Ez hát a hon... Tények, adatok, dokumentumok a kárpátaljai magyarság életéből 1918-1991. Előszó Balla Gyula. Budapest – Szeged, Mandátum Kiadó, Univerzum Kiadó. 1991., 300 p. (Társszerző: Botlik József.)

   Nagy Jenő. Megaláztatásban. A kárpátaljai magyar férfiak deportálása 1944 őszén. (Magnófelvétel alapján lejegyezte: Dupka György). Borító: Jankovics Mária. Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1992., 100. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 7. köt.

   Élő történelem. Válogatás a meghurcolt magyarok visszaemlékezéseiből. 1944-1992. Dupka György közreadásában. (Dokumentumgyűjtemény). Feltámadtunk! (Előszó) Dr. Ortutay Elemér görög katolikus teológus fohászaiból. Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1992., 120. p. 
– Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 22. köt.

   Magyarlakta települések ezredéve Kárpátalján. Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó. 1993., 359 p., l térkép, 5 statisztikai táblázat
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek 11. köt. (Társszerző: Botlik József.)

   Egyetlen bűnük magyarságuk volt. Emlékkönyv a sztálinizmus áldozatairól (1944–1946). Dupka György közreadásában. Függelék: levéltári anyagok másolatai, archív felvételek, fényképek, hatósági dokumentumok, stb., Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1993., 328. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 9. köt.
Tárolt változat: huhungarian_genocide_in_transcarpathia.pdf 

   „Sötét napok jöttek...” Koncepciós perek magyar elítéltjei. A sztálinizmus áldozatainak emlékkönyve 1944-1957. Bevezető sorok a kárpátaljai magyarok emlékkönyvéhez. Alekszej Korszun, a KGB kényszernyugdíjaztatott ezredese, a Kárpátaljai Területi Rehabilitációs Bizottság tagja. Oroszból fordította: Fejes János. Függelék: levéltári anyagok másolatai, archív felvételek, fényképek, hatósági dokumentumok, stb. Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1993., 160. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 10. köt.

   ’56 Kárpátalján. Dokumentumgyűjtemény. Borító: Jankovics Mária. Sorozatszerk. Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella. (Előszó) 1956 mai szemmel. Alekszej Korszun, a KGB nyugdíjazott ezredese, a Kárpátaljai Területi Rehabilitációs Bizottság tagja. Oroszból fordította: Torbics Endre. Függelék: levéltári anyagok másolatai, archív felvételek, fényképek, hatósági dokumentumok, stb. Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella, Réthyné Bulecza Rozália. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1993., 172. p. (Társszerző: Horváth Sándor.) 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 25. köt.

   Kárpátalja magyar személyi és intézmény-adattára. Dupka György közreadásában. (Előszó. Tisztelt Olvasónk! Réthyné Bulecza Rozália szerkesztő) Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella, Réthyné Bulecza Rozália. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1993., 156. p.  
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 29. köt.

   A KMKSZ történetéből. Dokumentumok, tények, adatok 1989-1993. Dupka György közreadásában. Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella, Réthyné Bulecza Rozália. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1993., 168. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 27. köt.

   A „malenykij robot” dokumentumokban. Előszó: Tóth Mihály, Ukrajna Legfelső Tanácsának képviselője, a Szolyvai Emlékparkbizottság elnöke. (Függelék: a levéltári anyagokat oroszból fordította: Guthy Éva.) Sorozatszerk.: Dupka György. Felelős szerk.: Réthyné Bulecza Rozália. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1997., 163. p. (Társszerző: Alekszej Korszun.) 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 83. köt.

   Kárpátaljai magyar GULAG-lexikon. Lefejezett értelmiség 1942-1957. Az Előszót és a 396 lexikon-szócikket Dupka György írta. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1999., 116. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 95.

   Kárpátalja magyarsága. Honismereti kézikönyv. Függelék: térképek, a magyar szervezetek adatbázisa, címtára, hatósági dokumentumok stb., A borító fotóját /a Vereckei-hágón emelt Matl Péter csonkaemlékműve/ Kovács Sándor készítette.  A Magyar Nyelv és Kultúra Nemzetközi Társasága – Anyanyelvi Konferencia –, Budapest, 2000., 158. p. Sorozat: Nyelv és Lélek könyvek. Tárolt változat: http://www.sulinet.hu/oroksegtar/data/kulhoni_magyarsag/Karpatalja_magyarsaga/pages/015_felhasznalt.htm

   Autonómia-törekvések Kárpátalján. Függelék: I. Eseménykrónika, tények, adatok a kárpátaljai autonómia-törekvésekről (1918-2003), II. Dokumentumok (autonómia-törvénytervezetek, beadványok, hatósági rendeletek, nyilatkozatok). Intermix Kiadó, Ungvár-Budapest, 2004., 231. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 121. köt.

   „Keressétek fel a sírom…” Szolyvai emlékkönyv 1944-1959. A „malenkij robot” 60. évfordulójára a sztálinizmus kárpátaljai magyar áldozatairól 1944 – 2004. Függelék: Történelmi tájékoztató… Omeljan Dovhanics, a történelemtudományok kandidátusa, a „Történelem által rehabilitáltak” kárpátaljai kötete tudományos szerkesztési osztályának vezetője, a könyv megyei szerkesztőségének elnökhelyettese, Olekszij Korszun, tudományos kutató, a „Történelem által rehabilitáltak” kárpátaljai kötete szerkesztőbizottsága mellett működő szakértői tanács tagja, Mikola Vehes, a történelemtudományok doktora, professzor, az Ungvári Nemzeti Egyetem politológiai tanszékének vezetője. A Szolyvai Emlékpark Siratófalán elhelyezett 126 település márványtábláinak feliratai. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 2004., 108. p.  
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 134. köt.

   ’56 és Kárpátalja. Hatásvizsgálat hivatalos iratok, vallomások tükrében. Az 1956-os magyar forradalom és szabadságharc 50. évfordulójára. (Függelék: Válogatás a kárpátaljai megyei levéltár gyűjteményéből. Válogatta: Barát József beregszászi levéltáros.) Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 2006., 136. p.
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 152. köt.

     „Otthon a könny is édes…” 1944-1955. Kényszermunkára hurcolt kárpátaljai magyarok és németek nyomában a Donyec-medencében. Tanulmányok, hatásvizsgálatok, interjúk, riportok hivatalos iratok, vallomások tükrében. Melléklet: válogatás Dupka György és Kovács Elemér felvételeiből (28 fotó). Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 2009., 104. p. (Társszerzők: Bakura Sándor, Kovács Erzsébet, Kovács Elemér, Molnár D. Erzsébet, Tóth Zsuzsanna.) 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 197. köt.

   Jelentés a magyar nemzeti közösség helyzetéről Ukrajnában. Tanulmány.  Beregszász, Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet, 2009., 37. p. (Társszerző: Kőszeghy Elemér)
 – Sorozat: KMMI – füzetek, III. köt.

   „Népünk temetője: Szolyva” Kárpát-medencei magyarság kegyhelye. A szolyvai gyűjtőtábor történetéből 1944-1945. Tanulmány. Beregszász, Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet, 2009., 53. p.
 – Sorozat: KMMI – füzetek, VI. köt.

   Fogyó, gyarapodó nemzetiségek, érdekképviseletek Kárpátalján. (Hatásvizsgálatok a regionális történelmi folyamatok és a szociológiai-demográfiai adatok, nemzetiségi politika tükrében). Budapest-Ungvár, Intermix Kiadó, 2011., 220. p.
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 208. köt.

   A mi Golgotánk. A kollektív bűnösség elvének alkalmazása a kárpátaljai magyarokkal és németekkel szemben . (A 4. Ukrán Front  Katonai Tanácsa  határozatainak végrehajtása  az NKVD jelentések tükrében 1944-1946). (Előszó: dr. Tóth Mihály. Utószó: Alekszej Korszun). Kárpátaljai Magyar Könyvek 215. Szolyvai Emlékparkbizottság – Intermix Kiadó,  Ungvár-Budapest, 2012.
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 215. köt.
Szerkesztés, összeállítás: 

   Évgyűrűk. A József Attila Alkotóközösség almanachja. (Irodalmi, művészeti és társadalompolitikai kiadvány). Összeállít.: Dupka György. – In. Uzsgorod, Kárpáti Kiadó, 1987., 160. p.  

   Évgyűrűk '88. (Irodalmi, művészeti és társadalompolitikai kiadvány). Szerk. bizottság: Balla László, Dupka György, Balla D. Károly, Füzesi Magda, Gortvay Erzsébet, Jurij Kerekes, Szalay Borbála. – In.  Uzsgorod, Kárpáti Kiadó, 1988., 120. p. 
 
   Évgyűrűk '89. (Irodalmi, művészeti és társadalompolitikai kiadvány). Felelős szerk. Szerk. bizottság: Balla László, Dupka György, Balla D. Károly, Füzesi Magda, Gortvay Erzsébet, Jurij Kerekes, Szalay Borbála.  – In. Ungvár (Uzsgorod), Kárpáti Kiadó, 1989., 118. p.  

   Évgyűrűk '90. (Irodalmi, művészeti és társadalompolitikai kiadvány). Felelős szerk. Összeáll.: Dupka György. Szerk.: debreceni Mihály. Szerk. bizottság: Balla László, Dupka György, Balla D. Károly, Füzesi Magda, Gortvay Erzsébet, Jurij Kerekes, Szalay Borbála. –  In. Ungvár, Kárpáti Kiadó, 1990., 112. p. 
 
   Istenhez fohászkodva... 1944 Szolyva. Verses levelek, imák a sztálini lágerekből, 1944–1957. Összeállította, a jegyzeteket és az utószót, a kronológiát írta Dupka György. Szerk. Tirkánics Gabriella. – In. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1992., 84.  p. 
 – Ugyanaz bővített kiadásban 1994.

 Kisebbségi ének a beregi rónán. Kárpátaljai írók antológiája (1918–1991.). Összeállította: Váradi-Sternberg János és Dupka György. A jegyzeteket, az utószót és a kronológiát írta: Dupka György. Sorozatszerk.: Dupka György, Fejes János, Tirkánics Gabriella.  – In. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1992., 257. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 4. köt.
  
Hét csillag. Mesék óvodásoknak és kisiskolásoknak. (Magyar népmesék, mondák, történetek).  Válogatta: Dupka György.  – In. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1993., 311. p. 
  
Hármashatármenti gazdasági együttműködés. Sátoraljaújhely, 1999. című gyűjtemény ukrán kiadásának gondozása. 

Szolyvai emlékpark 1944. Emlékezzünk Szolyvára. Összeállít. Dupka György, a Szolyvai Emlékparkbizottság titkára. Ungvár, 1999. (nov. 13.), 8. p.

   Szolyvai Emlékparkbizottság Hírlevele. Emlékezzünk a „malenkij robot” 58. évfordulóján a kárpátaljai magyar „holocaust” áldozataira. Összeállít. Dupka György, a Szolyvai Emlékparkbizottság titkára. Ungvár-Szolyva. 2002. (nov. 13-16.) 7. p.

   Szolyvai Emlékpark. Névsor. Az adatközlők segítségével összeállította. Dupka György, a Szolyvai Emlékparkbizottság titkára. Ungvár. 2003.33. p.  

   Kárpátaljai magyar civil intézményrendszer, népművészeti műhelyek vizsgálata, adattára. Munkaanyag. Szerkesztette és összeállít: Dupka György, Fuchs Andrea.  – In. Magyar Értelmiségiek Kárpátaljai Közössége, Ungvár, 2007. 69. p.

Kárpátaljai magyar kalendárium. 2008 – A magyar reneszánsz éve. (A nemzeti évfordulókkal kapcsolatos, Kárpátaljához kötődő cikkek, tanulmányok, mondák, legendák gyűjteménye). – In. Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 2008., 116. p. 
 – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 170. köt.

15 éves a Magyar Értelmiségiek Kárpátaljai Közössége. Értelmiségi Fórum. Összeállította: Dupka György és Zubánics László. Sajtó alá rendezte: Fuchs Andrea, Nagy Emese. 2009. Beregszász, 2009 (december 24). 113. p. Bővített átdolgozott kiadása a korában megjelent anyagnak: Magyar Értelmiségiek Kárpátaljai Közössége 1992-1997. (Az értelmiségi mozgalom történetéből), Ungvár, 1997.

– Intermix kiadó kiadványai. Katalógus. 1992-2009. Ungvár, Intermix Kiadó, 1992,…2011.

Lap- és folyóirat szerkesztés (időrendben)
   
   Évgyűrűk szerkesztése. Ungvár, Kárpáti Kiadó, 1987-1990.  

   Kalendárium 1988-1991. Fórum. Válogatás a József Attila Alkotóközösség tagjainak új írásaiból és grafikáiból. Ungvár, Kárpáti Kiadó. 

   Magyar Nyelv és Kultúra (Budapest). Szerkesztőbizottságának tagja, 1996-tól és jelenleg is. Kiadó: A Magyar Nyelv és Kultúra Nemzetközi Társasága – Anyanyelvi Konferencia, Budapest. 

   Kárpátaljai Hírmondó. Szerk. Füzesi Magda. (Budapest). Szerkesztőbizottságának tagja, 2008-tól és jelenleg is.

   Tiszaháti Hírmondó. Közösség és térségfejlesztők lapja. Szerk. Bodnár Diana. (Tiszabökény-Ungvár). – Szerkesztőbizottság elnöke, felelős kiadója, 2008. júniusától (1. sz.) és jelenleg is.

   Kárpátaljai Magyar Krónika. A Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet Hírlevele. Szerk. Szemere Judit. – Szerkesztőbizottság elnöke: Zubánics László. (Beregszász-Ungvár).  – Szerkesztőbizottság tagja, felelős kiadója, 2008. júniusától (1. sz.) és jelenleg is. (KMMI (Honlap: www.kmmi.org.ua)

   Együtt, Szerk. Nagy Zoltán Mihály (2002-2008), Vári Fábián László (2009-től), (Ungvár). A Magyar Írószövetség Kárpátaljai Írócsoportjának negyedévi folyóirata. – Szerkesztőbizottság tagja, felelős kiadója, 2002. júniusától (1. sz.) és jelenleg is.

Egyéb alkotói tevékenység:

•	Kötetben, évkönyvben megjelent cikkek, tanulmányok száma: 65.
•	Publikált konferencia-előadások, nyílt levelek száma: 30.
•	Tudományos cikkek: 25.
•	Népszerűsítő cikkek: 40.
•	Előadások hazai és nemzetközi konferenciákon: 60.
•	Lexikon szócikkek írása: A-tól Zs-ig 173 szócikk, Kárpátalja magyar személyi és intézmény-adattára.  A-tól Zs-ig 73 szócikk, Ungvár-Budapest, Intermix Kiadó, 1993., 152. p. – Sorozat: Kárpátaljai Magyar Könyvek, 29. köt.  A magyar irodalom kárpátaljai lexikonja 1918-2007. c. sorozat szócikkei, lásd: Ukrajnai Magyar Krónika, (www.kronika.bereg.net.ua), Lapalapító főszerk. Bíró László. (Beregszász) következő számaiban jelent meg,  terjedelmi okok miatt csak az író nevét és a lap számát tüntetjük fel: 
•	Cikksorozatok: 250.
•	Népballada gyűjtések publikációja: 24.
•	Rádióműsorok: 2002: „Az 1956-os megtorlások és a KGB tevékenysége Kárpátalján” – In: Vitafórum. 2004: „Regionális autonómia a Kárpát-medencében” – In: Vitafórum. 
•	Kutatócsoportban terepgyakorlaton: 

A malenkij robotosok nyomában. Kutatócsoportban terepgyakorlaton Donyeck és Luganszk megyékben 2009. június 26. és 2009. június 26-a között. – In: A Magyarországi Németek Pécs-Baranyai Nemzetiségi Köre által szervezett, s nagyrészt az EU által finanszírozott Utak a gyökerekhez c. pályázat (Polgári lakosság internálása „malenkij robotra” a Szovjetunióba elnevezésű projekt) kutatócsoportja az 1944/45-1955 között a „malenkij robotra”, a sztálini lágerekbe hurcoltak nyomában járt a Donyec-medencében. 

2012. júliusában az Ural vidékére ellátogató kutatócsoport tagja.

TARTALOM

Levél 	4
A dalra éhezőkért  	5
Kárpáti Triptichon 	6
Reflexiók a munkácsi vár fokán	9
Utóhang a Razglednicákhoz  	10
Búcsú a kórteremben 	11
Tömegsírfelirat 	12
Szibériában 	13
Üdvözlő sorok Juvan Sesztalovnak 	14
Dudar 	15
Tiszaháti képeslapok 	16
Bölcsőm 	18
Aratás előtt 	18
Intelem 	18
Meditáció 	19
Szilaj lettem 	19
Vallomás 	20
Április tizenegyedikén 	21
Vers a folytonosságról 	22
Kiterítem a tájra 	  22
Kalász – monológ	   23
A Tisza-forrásnál 	 23
Múzsához 	24
Feltámadás a Nárciszok Völgyében 	  25
Völgyek mélyén 	 26
Jaj, ha tudnád	26
Ballada 	27
Altató 	28
A tűzhelynyi békességért 	 29
Kisebbségi ima fiaimnak 	30

Szemelvények alkotói munkásságáról 
Szakmai vélemények irodalomszervezői és irodalmi, könyvkiadói, művelődéstörténeti stb. tevékenységéről	31
A kárpátaljai magyarság mindenese 	33
Szakmai életrajza	35
Fontosabb publikációk jegyzéke	36

Megjelent KMMI – füzetek:

1. Boros László, Kosztyó Gyula. Az Országos Lehoczky-Múzeum régészeti tevékenysége a források tükrében. Tanulmány. KMMI – füzetek I. 2009.

2. Az utánozhatatlan Zsazsa. Fedák Sári születésének 130. évfordulójára. Szerkesztő Zubánics László. KMMI-Füzetek II. 2009

3. Dupka György, Kőszeghy Elemér. Jelentés a magyar nemzeti közösség helyzetéről Ukrajnában. Tanulmány. KMMI – füzetek III. 2009.

4. Zubánics László. „Túl a Tiszán van egy város, Beregszász…”. KMMI – füzetek IV. 2009.

5. Tóth Gábor. „Az eltávolítás haladéktalanul végrehajtandó”. Deportálások Kárpátalján a második világháború idején. Tanulmány. KMMI – füzetek V. 2009.

6. Dupka György. „Népünk temetője: Szolyva”. A szolyvai gyűjtőtábor történetéből 1944-1945. Tanulmány. KMMI – füzetek VI. 2009. 

7. Singer Zsuzsa. Nyomok a lelkekben.  A sztálini munkatáborok kényszerű öröksége. Tanulmány. KMMI – füzetek VII. 2010.

8. „A való világ varázsainak mérnöke…” Hatvan éves fodor géza. Szemelvények, versek. Összeállította:  Dupka György.  KMMI – füzetek VIII. 2010.

9. Nagy András. „…Dobszóra elsöpört a fúvós zívatar” a sztálini munkatáborokba. Emlékfoszlányok. KMMI – füzetek IX. 2010.

10. „Véred tinta/lelkedben oldalak…” Válogatás Bakos Kiss Károly és Lőrincz P. Gabriella verseiből. Összeállította: Csordás László.. KMMI – füzetek X. 2011.

11. A „bajvívó vonulat örököse…” Véri Fábián László 60 éves. Szemelvények, versek. Összeállította: Csordás László és Dupka György. KMMI – füzetek XI. 2011.

12.  „Kettős pálya bolygó vándora”. Sütő Kálmán (1910-1997) emlékére. Összeállította: Nagy Zoltán Mihály. KMMI – füzetek XII. 2011.

13.  „Hogy ti is ragyogjatok”. Kecskés Béla (1941-1997) emlékére. Összeállította: Nagy Zoltán Mihály. KMMI – füzetek XIII. 2011.

14. Kurmai-Ráti Szilvia. Malenykij robot a túlélők visszaemlékezéseinek tükrében. Mélyinterjúk Id. Pocsai Vince és Nagy András túlélőkkel. Ungvár, KMMI – füzetek XIV. 2011.

Elektronikus változatuk 
a Kárpátaljai Magyar Művelődési Intézet honlapján olvasható:  www.kmmi.org.ua