A tantervpolitika szociológiai következményei

Kíséreljük meg ezután megállapítani, mekkora a rendszer tényleges átjárhatósága?

Azt állítottuk, hogy a polgári a századfordulón egyértelműen alsó-középiskola, most bizonyítani szeretnénk, hogy be is tölti ezt a funkciót. E célból a statisztikai évkönyvek továbbtanulási adatai alapján számításokat végeztünk.

Önmagában is érdekes, hogy a fiútanulók háromnegyede továbbtanul a negyedik polgári elvégzése után - mindössze egynegyedük kerül tehát 14 évesen munkaerőpiacra. (A lányiskolát ez alkalommal teljesen figyelmen kívül hagyhatjuk, hiszen már a leánypolgári funkciója is más, mint a fiúpolgárié, leány-középiskolák pedig csak ekkoriban jönnek létre.) A negyedikes fiú-polgárisok egyhuszada középiskolában folytatta tanulmányait. Ez - a másik oldalról - azt jelenti, hogy minden tizedik felső-középiskolás polgári iskolából jött - a középiskola tehát csak kilencven százalékban rekrutált saját "királyi útjáról" tanulókat. A negyedikes fiú-polgárisok több, mint egynegyede felsőkereskedelmi iskolába ment, tehát igazi érettségi szerzésére nyílt lehetősége. A másik oldalról nézve: a felső-kereskedelmisek kétharmada jött a polgáriból, egyharmada a középiskolából. A negyedik polgáriból kilépettek kb. egyhetede tanítónak tanult. Ez másfelől azt jelenti, hogy a tanítóképzősök kevesebb, mint fele jött polgárikból, a többiek viszont középiskolákból. A polgárisok egyötöde ötödik polgáriban folytatta tanulmányait - ezt az iskolát mások gyakorlatilag nem látogatták. Az ötödikes felsőgimnazisták száma a negyedikes algimnazistáknak mintegy háromnegyede. Az ötödikes felső-reáliskolások száma a negyedikeseknek mindössze 56%-a. Arról sajnos nincsen adatunk, hogy egymás között milyen mértékben váltott iskolát a két iskolatípus tanulósága. Ezt sajnos csak egyes iskolák megvizsgálásával lehetne kideríteni. Összesítve azonban tudjuk, hogy a kb. 7700 negyedikes középiskolásból kb. 5300 folytatta középiskolában tanulmányait, s mintegy 1300 más iskolatípust kezdett el látogatni.

Úgy tűnik tehát, hogy a negyedik osztály végén a diákok igen jelentős százaléka továbbtanulási utat vált. A polgárit végzettek érdemi eséllyel rendelkeznek ahhoz, hogy középiskolában tanuljanak tovább, a középiskolások még nagyobbal ahhoz, hogy a "királyi útról letérve" a felső-kereskedelmis érettségit vagy tanítóképesítőt szerezzenek. Azt mondhatjuk, hogy azt az alapvető lehetőséget, melyet a feltörekvő társadalmi csoportok szocializációja jelentett az iskolaalapítások és a tantervpolitika együttes hatásaként az állam és a városok mind nagyobb mértékben vehették át az egyházaktól. Az alábbi számítás, mely alapján a fenti állítás ellenőrizhető, a Magyar statisztikai évkönyv 1901:140, 330, 334, 337-339, 340, 344, 345 alapján készült.

1. táblázat

Középfokú iskolatípusok és iskolafenntartók a századfordulón

Állami Főgimnázium 22 408 8513 5691 2822 571 8,91 12,76 11,79

Királyi
katolikus Főgimnázium 10 188 3801 2541 1260 296 3,98 5,7 6,11

Községi Főgimnázium 5 78 1580 1056 524 112 1,65 2,37 2,31

Római

katolikus Főgimnázium 32 524 12384 8279 4105 986 12,96 18,56 20,36

Görög

katolikus Főgimnázium 2 32 861 576 285 64 0,9 1,29 1,32

Alapítványi Főgimnázium 1 15 288 193 95 30 0,3 0,43 0,62

Magán Főgimnázium 3 71 450 301 149 37 0,47 0,67 0,76

Görögkeleti Főgimnázium 2 27 714 477 237 56 0,75 1,07 1,16

Evangélikus Főgimnázium 16 247 5264 3519 1745 462 5,51 7,89 9,54

Református Főgimnázium 21 333 7452 4982 2470 528 7,8 11,17 10,9

Unitárius Főgimnázium 1 20 330 221 109 22 0,35 0,49 0,45

Egyesült

protestáns Főgimnázium 1 17 370 247 123 36 0,39 0,56 0,74

Állami nem telj. gim. 14 138 2656 2656 4,16 0 0

Királyi

katolikus nem telj. gim. 4 37 640 640 1 0 0

Községi nem telj. gim. 2 14 229 229 0,36 0 0

Római

katolikus nem telj. gim. 13 117 1863 1863 2,92 0 0

Magán nem telj. gim. 2 18 151 151 0,24 0 0

Görögkeleti nem telj. gim. 1 7 145 145 0,23 0 0

Evangélikus nem telj. gim. 8 52 781 781 1,22 0 0

Református nem telj. gim. 6 54 804 804 1,26 0 0

Unitárius nem telj. gim. 1 7 158 158 0,25 0 0

Állami Főreál 22 421 7401 4948 2453 488 7,75 11,09 10,08

Községi Főreál 2 48 1075 719 356 51 1,13 1,61 1,05

Evangélikus Főreál 1 14 331 221 110 11 0,35 0,5 0,23

Állami nem telj. reál 3 22 373 373 0,58 0 0

Községi nem telj. reál 1 8 184 184 0,29 0 0

Izraelita nem telj. reál 1 6 154 154 0,24 0 0

Görögkeleti nem telj. reál 1 8 84 84 0,13 0 0

Evangélikus nem telj. reál 2 11 266 266 0,42 0 0

Állami Felsőker. 17 154 1949 1949 392 0 8,81 8,1

Áll. Seg.

községi Felsőker. 7 74 884 884 192 0 4 3,97

Községi Felsőker. 3 41 909 909 165 0 4,11 3,41

Felekezeti Felsőker. 2 15 198 198 42 0 0,9 0,87

Társulati Felsőker. 5 77 890 890 213 0 4,02 4,4

Magán Felsőker. 3 36 439 439 88 0 1,99 1,82

Állami Fiúpolg. 57 428 9434 14,77 0 0

Községi Fiúpolg. 41 344 10068 15,76 0 0

Evangélikus Fiúpolg. 2 15 282 0,44 0 0

Izraelita Fiúpolg. 6 55 1034 1,62 0 0

Magán Fiúpolg. 7 46 602 0,94 0 0

Összesen 350 4227 64571 63879 22112 4842 100 100 100

Nem feleke-

zeti együtt 217 2441 27971 36605 11470 2339 57,30 51,86 48,31

Megjegyzések:

1. A gimnáziumi és reáliskolai tanulók számát ismerjük, az alsó és felső-középiskolai bontás összességében pontos, fenntartónként becslésen alapszik.

2. A nem teljes középiskoláknak - igen kis számban - lehet 5-6. osztályos tanulója is, de itt az összes tanulót 1-4. osztályosnak tekintjük.

3. A tanárok-tanítók száma nem feltétlenül pontos, mert gyakran a gimnáziumban nyilvántartott tanárok a reáliskolában is taníthatnak.

4. A táblázat nem tartalmazza a lányiskola-típusokat.

5. Minthogy érettségit nem ad, a felső-középiskolások között nem szerepel a férfi-tanítóképzős diáksereglet, amelyből 2161 járt államiba és 2407 felekezeti iskolába.

6. A polgárisok töredéke 5-6-ba jár, de ők is alsó-középiskolásnak számíttattak.

7. A kir. katolikus intézmények a "nem felekezeti" aggregátumban nem szerepelnek.

2. táblázat

Alsó- és felső-középiskola-fenntartás (diákok száma)

Alsó Felső Alsó% Felső%

Állami 23102 7224 36,2 32,7

Községi 12256 2673 19,2 12,0

Katolikus 10142 4105 15,9 18,6

Református 5786 2470 9,1 11,2

Evangélikus 5069 1855 7,9 8,4

Egyéb 7524 3785 11,8 17,1

A következő oldalon található grafikonon - a kategóriák jórészének összevonásával - látható, hogyan változik a legnagyobb iskolafenntartók diáklétszáma az alsó-, ill. a felső-középiskolában.

1. grafikon

A századforduló kultuszminiszterei az alsó tagozatában egységes középiskola gondolatával kísérleteztek. Nagy befolyású oktatáspolitikai erők törekedtek arra is, hogy az egységes középiskola alsó négy osztályának tananyaga a polgári iskoláéval azonos legyen. Jellemző, hogy még a polgári és a középiskola egységességének ellenfelei is az átlépés kormányzati eszközökkel történő könnyítését, a magánvizsgálatok szigorának enyhítését szorgalmazták. A századfordulón elérhető közelségbe került egy olyan iskolastruktúra kialakítása, melynek alapját az egységesnek megőrzött (tehát a német modellel ellentétben egy gimnáziumra előkészítő iskolatípus alternatívájával nem fenyegetett) elemi iskola képezi. E rendszer második szintje az alreáliskola-algimnázium-polgári iskola keverékéből létrejövő típus, amelyben nincsen latin nyelv (ezért elvileg még a népiskola felől is átjárható), viszont egységes műveltséget ad a polgárság tömegeinek és az értelmiségnek. Erre épült volna azután a 14-18 évesek klasszikus, reál, illetve szakoktatása. A késői kilencvenes évek kormányzati terveiben egy modern, sokkal kevésbé szelektív iskolarendszer képe áll előttünk. A görögös-latinos, latinos, illetve modern értékek mögött azonban külön-külön nagy erejű érdekcsoportok álltak. A modern erők természetesen elégedetlenek voltak azzal, hogy iskolatípusuk nem egyenjogú - azonban nem szívesen áldozták volna fel annak modern jellegét. Az I. világháborúig a technika, a gyakorlatiasság, a tőkés elemek befolyásának megnövekedéséig, a "tömegesedésig" kellett várni ahhoz, hogy az alsó tagozatában egységes, latin nélküli középiskolából törvényjavaslat szülessen - egy olyan törvényjavaslat, amelyet azután az 1918-ban felsejlő demokratikus Magyarország is felhasználhatott volna (MP: 1915: 299, 1916:246, 1918:1). A történelmi egyházak mindvégig a latinos műveltségeszmény monopóliumának védelmében szembehelyezkedtek a rendszer átjárhatóbbá tételével.

Az átjárhatóság általános - s nem fenntartó-specifikus - csökkenésének szociológiai bizonyítékaképpen - a természetesen a századfordulóhoz képest más országterületre, más népességre vonatkozó - 1933/34-es adatokat idézzük fel. Míg a fiú-polgárisoknak a századfordulón egyhuszada, addig ekkor már csak egyötvenede tanult tovább középiskolában, az ötödikes középiskolásoknak ez a mennyiség a századfordulón tizedét, a harmincas években kevesebb, mint huszadát jelentette. A századfordulón a negyedikes polgárisok negyede, a harmincas években már csak hetede léphetett felsőkereskedelmibe. A felsőkereskedelmiben korábban kétharmad-egyharmad arányban keveredhettek a polgárisok és a középiskolások, a harmincas években már háromnegyed-egynegyed arányban. Azaz - minden mérhető adatot tekintve - a századfordulóhoz képest a harmincas évekre jelentősen megnövekedett a középiskolai tanulmányi út zártsága, "a két párhuzamos létra" (Lukács: 1996) egymás között alig átjárhatóvá vált. Ezt - később ellenőrzendő hipotézisünk szerint - jelentős mértékben a megváltozó tantervpolitika is okozza.