A vegyes házasság számait szokás egyszerűen úgy értelmezni, hogy a katolikusok 90%-os "homogámiája" (felekezeti csoporton belüli házassága) kétharmadakkora szekularizációt mutat, mint a reformátusok 60%-os "homogámiája". Ez az értelmezés azonban nem helyes. Hiszen teljes szekularizáció és teljes társadalmi keveredés esetén a katolikus vőlegénynek 65%-os, a reformátusnak 20%-os esélye lenne rá, hogy saját vallása-béli menyasszonnyal köt - véletlenszerűen - házasságot - egyszerűen a "házasságpiacon" lévők felekezeti arányai következtében. Ennél a "természetes" - kizárólag statisztikai valószínűség által létrehozott - homogámiánál a katolikusok kevesebb, mint másfélszer, a reformátusok több, mint háromszor homogámabbak. Ez a számítás sem helyes azonban, mert nem veszi figyelembe azt a tényt, hogy a katolikusok és reformátusok stb. települési, iskolázottsági szerkezete különböző. Tehát az egy felekezetű faluban élő reformátusnak még szekularizáció esetén is sokkal kisebb az esélye katolikus feleség "szerzésére", mint annak a nem szekularizált katolikusnak, aki - vallástól függetlenül ugyan, de - iskolázottságának megfelelő körökben mozog saját, többfelekezetű városában.

Nem rendelkezünk viszont olyan adatsorral, mely a házasulók felekezete mellett azok társadalmi pozícióit is mutatná. (Erre egyetlen kivétel van, amelyre még kitérünk, továbbá a közvélemény-kutatásos adatgyűjtés lenne ilyen forrás.)

Éppen ezért a fenti táblázatokban a katolikus vőlegények "exogámiáját" nem a református vőlegények "exogámiájával" célszerű összevetni, hanem az egyes felekezetek "exogámiájának" időbeli változását... Azt, hogy ebben a 18 esztendőben a katolikusok 1,19-szeresére, a reformátusok 1,25-szörösére, az evangélikusok 1,23-szorosára növelték "exogámiájukat". Ez a különbség a katolikusok és a protestánsok között már szignifikáns.

(Az izraelita-keresztény házasságok arányának hullámzása - itt főleg a nem idézett "finom adatok", azaz az 1919 és 1938 körüli évek hullámzásai számítanak - viszont azt bizonyítja, hogy az az adat nem tartozik ide, mert a politika illetve a közélet sokkal jobban változtatja azt, mint a szekularizáció menete. Erről sok fontos adat, s brilliáns elemzés olvasható Karády Viktornál.) (Karády: 1997)

A katolikusok s protestánsok különböző mértékben laknak vegyesvallású településen, e hatás bonyolult kiszámítása helyett nézzük a budapesti adatokat - itt ráadásul az ország területének változásai sem zavarják mérésünket. Ezek a budapesti adatok a vegyes házasságok (benne persze a keresztény-izraelita vegyes házasságok) arányának szinte folyamatos növekedését mutatják. 1877-ben a házasságok 17,3%-a vegyes házasság, az arány először 1884-ben lépi túl a 20, 1896-ban a 25, 1911-ben a 30%-ot, 1923-ban pedig eléri a 35%-ot. (Ezen belül a keresztény-izraelita vegyes házasságok arányának növekedése a tízes évek második felében megállt.) 1941-ben (a zsidótörvények után) az arány 34,45%, de 1945-ben a vegyes házasságok aránya - nyilvánvalóan az 1938 és 1945 között elmaradt házasságok "behozásaként") 37%-ig kúszik, majd ismét néhány százalékot csökken. (Budapest: 1941, 1946, Illyefalvi: 1933:98) (1174 fős - a budapesti felnőtt lakosságra reprezentatív - adatfelvételünk tanúsága szerint amennyiben az apa 1920 előtt született, s a megkérdezett személy 10 éves korában Budapesten élt mintegy 30%-ban, ha 1920 és 1940 között született akkor mintegy 40%-ban élt vegyes házasságban. A Tárki háromrészes mobilitásvizsgálatában szereplő 1940-nél később született házas budapestiek 43%-a élt vegyes házasságban, de a mintát hiába szűkítjük az 1960 után születettekre, akkor is 44% jön ki - úgy tűnik ez az arány "beállt".)

xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx

A fenti idézet forrása: Nagy Péter Tibor JÁRSZALAG ÉS ARÉNA Egyház és állam az oktatáspolitika erőterében a 19. és 20. századi Magyarországon Az Új Mandátum Könyvkiadónál (Budapest, 2000) megjelent kötet szerzői változata. Aki a fenti szöveg pontos kontextusára (és idézhető oldalszámára) kíváncsi, keressen rá itt: (http://mek.oszk.hu/13400/13461/13461.pdf)

E kötet alapján készült - elsősorban elektronikus felhasználásra - a "Vallásszociológiai szöveggyűjtemény - 1" c. kiadvány, WJLF, Budapest, ISBN 978-963-9744-29-5. A projekt lényege, hogy az internetes keresőmotorok munkáját megkönnyítendő olyan öt-öt bekezdésből álló szövegdarabokat hozunk létre, melyek lehetővé teszik, hogy a felhasználó az általa keresett szavak egyidejű előfordulására keressen egy-egy konkrét könyvrészletben. A könyv feldarabolása mechanikus. Elkerülendő, hogy logikailag összetartozó bekezdések külön file-ba kerüljenek, s ezért elkerüljék a keresést, átfedő technikát alkalmazunk, így minden bekezdés kétszer kerül az adattárba.

14-39-16.htm