Ennek ellenére hitoktatással kapcsolatos a jogszabálynak és a még annál is szigorúbb pártpolitikának ellentmondó jelenségekről továbbra is érkeztek hírek. (Ezekből a hírekből - s közülük is azokból, amelyek a dokumentumokban vagy feldolgozásokban megjelentek - hiszen ez alkalommal nem végeztem levéltári kutatómunkát - állítottam össze a helyzetképet.)

Például a budapesti VB elnök 1950. novemberi jelentéséből kitűnik, hogy a Terézvárosi plébániatemplomban vasárnap reggelenként a hittanra be nem iratkozott gyermekek részére templomi hitoktatást tartottak. A VIII. kerületi egyházközségek a szabályos hitoktatáson kívül minden néven nevezhető gyermek-foglalkoztatásokat terveztek. Bibliaórákat tartottak, a szentek életét olvasták fel, sőt vetített képes előadásokat és bábszínházat is tartottak, "cukorkával és uzsonnával édesgetvén oda a gyermekeket." A református Kőris utcai egyházközség már 7 éves kortól a konfirmációra készítette elő a gyermekeket, holott ezt csak 10-14 éves korban szokták megtartani. Az izraelita hitközségben talmud órákat tartottak. (XXIII - 103. A BVT V. B. titkárságának iratai, E-83 Biz. 1950. sz. idézett források)

A hittanra járók számát nemcsak a "rendszer általános ateizmusa", hanem a párt és kormánypolitika közvetlenül is befolyásolta. A kormányváltás hatása - Nagy Imre miniszterelnöksége - azonnal megmutatkozott. 1953 augusztusában hittan pótbeíratásokat tartottak. Budapesten tizenkétszeresére, országosan pedig kétszeresre nőtt a beíratottak száma (Balogh-Gergely: 1993:306). 1954 tavaszára a rendszeresen járó gyerekek száma a jelentkezéshez viszonyítva Budapesten 50%-kal csökkent. Az 1954-55-ös tanévben országosan 35,7%-ra, Budapesten 7,7%-ra nőtt a hittanra járók aránya (Izsák: 1985:457). 1955-ben országosan a hittanra járók aránya állítólag elérte a 40%-ot (Tomka: 1991:32). A politika újabb hullámvölgyet generált, hiszen az 1956-os beiratkozás országosan 30,18%-os, a fővárosban 6,9% (Izsák: 1985:457). Ezt azonban a budapesti illetékes tisztviselő nem a vallásosság csökkenésével magyarázta. Magyarázatai közé tartozott viszont a zord téli időjárás (hiszen gyakran másik iskolába kellett átmenni a gyerekeknek), s az időbeosztás. Az úttörő rajgyűlések, szakköri foglalkozások és az iskolai ebédeltetések folytán számos gyerek távolmaradt a hittanóráról. A délutáni hittanórákról viszont a korai besötétedés miatt hiányoztak főleg azok a tanulók, akiket a szülők nem várhattak meg.

Rendkívül érdekes az előadó azon megállapítása a szülőkről, hogy "nagyrészük csak ki akarta próbálni a hittanra beíratás szabad érvényesítését. Miután meggyőződtek arról, hogy a beíratást nem gátolják, elült az érdeklődésük. Ezt az is mutatja, hogy sokaknál a beíratás nem annyira valláserkölcsi igény volt, mint inkább politikai felfogásuk sarkalta őket. 40-50%-a, betelve a beíratással magával, a tanítás folytatásával közömbös magatartást tanúsít."

Politikai szempontból rendkívül tanulságos, hogy úgy tűnik, már "lenn is", a szülők körében is bekövetkezett a hitoktatásra jelentkezés, és a részvétel politizálódása, demonstratívvá válása - az apparátus pedig "erre hegyeződik ki". A fakultatív hitoktatásra való jelentkezés részévé vált a politikai magatartásnak, viselkedésmintának, a lakosság és a pártállam egymással való kommunikációjának. Az utókor szempontjából is olyan cselekvéssé vált, amelyre évtizedekkel később is külön, tehát az általános otthoni vallásos neveltetéstől elkülönítve is emlékezni lehetett. Egyéb adminisztratív tekintetben is csökkent a nyomás. A budapesti Oktatási Osztály teljesítette azokat a kívánságokat, hogy közlekedési okokból decentralizálják a hittancsoportokat. A papok beosztását cserék útján a kívánságoknak megfelelően rendezték.

xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx

A fenti idézet forrása: Nagy Péter Tibor JÁRSZALAG ÉS ARÉNA Egyház és állam az oktatáspolitika erőterében a 19. és 20. századi Magyarországon Az Új Mandátum Könyvkiadónál (Budapest, 2000) megjelent kötet szerzői változata. Aki a fenti szöveg pontos kontextusára (és idézhető oldalszámára) kíváncsi, keressen rá itt: (http://mek.oszk.hu/13400/13461/13461.pdf)

E kötet alapján készült - elsősorban elektronikus felhasználásra - a "Vallásszociológiai szöveggyűjtemény - 1" c. kiadvány, WJLF, Budapest, ISBN 978-963-9744-29-5. A projekt lényege, hogy az internetes keresőmotorok munkáját megkönnyítendő olyan öt-öt bekezdésből álló szövegdarabokat hozunk létre, melyek lehetővé teszik, hogy a felhasználó az általa keresett szavak egyidejű előfordulására keressen egy-egy konkrét könyvrészletben. A könyv feldarabolása mechanikus. Elkerülendő, hogy logikailag összetartozó bekezdések külön file-ba kerüljenek, s ezért elkerüljék a keresést, átfedő technikát alkalmazunk, így minden bekezdés kétszer kerül az adattárba.

15-08-41.htm