Az alsó-középfokú iskolázottság a felekezeti csoportokban

Az 1910-es népszámlálás az írni-olvasni tudó kategória után következő iskolázottsági kategóriáját a "négy középiskolát végzett" kategória jelenti. Viszonylag ritkán gondolnak arra az elemzők, hogy ebben a csoportban a négy polgárit végzetteket tehát a legszélesebb értelemben vett alsó középrétegeket is megtaláljuk, így jelentőségük sokkal nagyobb, mint a valóban csak a középiskolát (és a kereskedelmit, tanítóképzőt) mérő nyolc középiskolai végzettség kategóriájának. Sajnos azonban, 1910 előtt a magyar népszámlálások nem érdeklődtek a népesség - alfabetizmust meghaladó - iskolázottsága felől. Mégis, az adatok az 1910-es helyzet állóképszerű áttekintésénél jóval többre használhatók. Ha ugyanis azt feltételezzük, hogy a magyar állampolgárok felekezetüktől, nemzetiségüktől függetlenül leginkább körülbelül tíz éves korukban kerültek iskolaválasztás elé, akkor az 1910-es adatok alapján az 1865, az 1875, az 1885 és az 1895 év körüli iskolaválasztáskor mutatkozó nemzetiségi egyenlőtlenségeket is nyomon tudjuk követni. E számítás még akkor is tanulságos, ha bizonyosan tudjuk, hogy az adatok, ahogy időben visszafelé haladunk, egyre magasabbnak mutatják egy-egy nemzedék iskoláztatási esélyeit, mint az valójában volt. Ennek oka igen egyszerű: a nem iskolázottak alacsonyabb életkort értek meg, mint a négy középiskolát végzett középrétegbeliek. Ez a torzító hatás az utolsó három adat szempontjából még elhanyagolható, a hatvan évesnél idősebbek esetében viszont olyan jelentős, hogy bármilyen vonzó is lenne a statisztika korabeli hiányosságait így kiküszöbölni, a további számításoknál figyelmen kívül kell hagynunk azokat, akik a 48-as forradalom táján, választottak középiskolát. Az időbeli távolság és a magas életkor tehát torzítja az abszolút értéket, de nem torzítja a relatívat. Azaz, ha nem is igaz, hogy az 1895 körül iskolába lépő nemzedék 1,8-szor nagyobb valószínűséggel végez középiskolát mint az 1855 körüli, de az már igaz, hogy mivel ez a szorzószám a unitáriusoknál 1,7, az izraelitáknál pedig 2,3, nyugodtan elmondhatjuk, hogy a két erősen iskolázott aggregátum között az a különbség, hogy míg az unitárius tizenévesek már a forradalom után is sokkal iskolázottabbak voltak, mint kortársaik, fiaik nemzedéke pedig veszített előnyéből, addig az izraeliták akkor még kevésbé voltak iskolázottak, mint az átlag. Tehát az 1895-ös beiskolázási időpontban nemcsak, hogy az élen vannak, de a leggyorsabb növekedési ütemet mutatják. Továbbá az is igaz, hogy a zsidó közösség iskolázott részének átlagéletkora sokkal alacsonyabb, mint bármely más közösség iskolázottjainak életkora.

6. táblázat

A minimum négy középiskolai osztályt végzett férfiak aránya (ezrelékekben)
az egyes felekezeti csoportokban a középiskolába lépés számított időpontja szerint

60-69 éves 50-59 éves 40-49 éves 30-39 éves 20-29 éves

BELÉPÉS 1855 1865 1875 1885 1895

Római katolikus 46 54 66 76 79

Görög katolikus 18 18 20 27 28

Református 45 51 58 68 74

Evangélikus 64 68 80 94 103

Görögkeleti 15 14 18 24 27

Unitárius 92 93 96 103 126

Izraelita 176 249 311 358 407

Egyéb 33 41 48 99 153

Összesen 46 54 68 80 84

Ez a táblázat a legalább négy középiskolai évet végzett férfinépességet mutatja. Kitűnik, hogy a nagy nekilendülés időszaka a kiegyezés utáni évek, vagyis az 1875 körül középiskolába lépő nemzedék 1,26-szor nagyobb arányt tesz ki korcsoportjában, mint az előző. A későbbiekben e növekedés lassul, az 1885-1895-ös időszakra 1,05-szoros növekedés lesz csupán. (Karády iskolai adatok alapján ezt hívja a középiskolázás nagy deflációjának). A felekezeti viselkedés azonban ezt nem másolja. Az izraeliták első nagy nekilendülése (1,4-szeres növekedés!) egy évtizeddel megelőzi az országos átlagot, s éppen az országos növekedés nullához való közeledésének időszakában következik be a második nekilendülés 1,13-szoros növekedéssel. Az első nekilendülés még a gettóból való kilépésé, a második már annak a jele, hogy a kispolgárság legalább négy polgáris végzettséghez juttatja fiait.

A két nagy létszámú iskolázott aggregátum - a katolikus és református - szempontjából pedig az a figyelemreméltó, hogy a katolikusok megőrzik némi előnyüket a reformátusokkal szemben. Ez valószínűleg a nagyszámú budapesti polgári iskola beindulásának tudható be. A korcsoportos vizsgálat képes országos idősort kimutatni, regionálisat sajnos nem. Hiszen az alsó-középiskolát elvégzett embereknek már nagyságrendileg nagyobb a területi mobilitása, mint az azt nem végzetteknek, így az, hogy valamely területen a 40-49 éves középiskolázottak hogyan oszlanak meg az egyes felekezeti aggregátumok között, semmiféle információt nem ad arról, hogy 30 évvel korábban ők valójában hol léptek be a középiskolába. A területiség ugyanakkor jól használható a legfiatalabb korcsoportok és szüleik nemzedékének összehasonlítására. Példa kedvéért a legkisebb megye adatain végzünk elemzési kísérletet. Először is kiszámoltuk, hogy egy-egy felekezeti korcsoportban hány százalékot tesznek ki az írni-olvasni tudók, majd megvizsgáltuk az apák és fiúk arányát.

7. táblázat

Az írni-olvasni tudók Ugocsában az "apák" és fiúk nemzedékében

15-19 éves 45-49 éves A kettő hányadosa

Római katolikus 79,6 64,9 1,226

Görög katolikus 44,1 22,3 1,971

Református 86,7 72,5 1,196

Evangélikus 75

Görögkeleti 66,7

Izraelita 84,8 66,7 1,272

Összesen 59,1 40,6 1,454

Az alfabetizáció a legnagyobb robbanást a görög katolikusoknál hozta, a görög katolikus fiúk nemzedékében már minden második megtanulja a betűvetést. Mindazonáltal a görög katolikusok még ebben a nemzedékben sem jutnak el addig, ahol bármely másik csoport harminc esztendővel idősebb nemzedéke áll. A reformátusok, a zsidók és a római katolikusok (ebben a sorrendben) együttesen a megye lakosságának több mint kétötödét teszik ki, evangélikusok olyan kevesen élnek itt, hogy ezt elhanyagolhatjuk. Az apák nemzedékében a reformátusok között még lényegesen több az írni-olvasni tudó, mint a zsidóságban - a fiúk nemzedékére viszont a zsidóság leküzdötte hátrányát. A katolikusok viszont alig csökkentették hátrányukat a református népességgel szemben. Ezután kiszámítottuk, hányan végeztek négy, hat, illetve nyolc középiskolát. Kitűnt, hogy az apák nemzedékében 3,6%, a fiúkéban viszont csak 3,2% a négy középiskolát végzettek aránya (ezek egy része persze ekkor még iskolába járt). Ez azt jelenti, hogy ebben a megyében harminc év alatt egyedül az izraelita népesség javított helyzetén.

8. táblázat

A minimum négy középiskolát végzettek Ugocsában az "apák" és fiúk nemzedékében

15-19 éves 45-49 éves A kettő hányadosa

Római katolikus 7,5 11,0 0,685

Görög katolikus 1,2 1,3 0,915

Református 5,9 6,4 0,914

Evangélikus 25

Görögkeleti 0

Izraelita 6,5 4,6 1,417

Összesen 3,2 3,6 0,886

A középrétegek vonatkozásában a helyzet ettől gyökeresen eltér. A legerősebben iskolázott a megyében kisebb lélekszámú a katolikusság, őket szintén teljesen szokatlanul a reformátusok követik, s a három (magyar-német etnikumú) felekezet közül utolsó helyen végeznek a zsidók. Regionálisan az országos erősorrend helyett a társadalmi pozíciók a meghatározók, nevezetesen az, hogy az elmaradott megyében inkább az államapparátus tartja el az iskolázott embereket, akik között így többségbe kerülnek a keresztények. Az viszont már egybeesik az országos tapasztalatainkkal, hogy az izraeliták képesek leggyorsabban javítani a helyzetet egyik generációról a másikra.