- A népnevelők és a vidéki pártszervezetek "passzivitásának" felszámolását és bevonásukat a "klerikális reakció" elleni harcba tűzi ki célul;

- Célul tűzi ki, hogy a párttagok megértsék, hogy a gyerekek hittanra küldése "politikai állásfoglalás", amelyet a "klerikális reakció" fegyverként használ fel;

- A pártonkívüli vallásos dolgozó tömegeket "le kell választani" a "klerikális reakcióról".

A szöveg folyamatosan hangsúlyozza, hogy a vallás állami szempontból magánügy, hogy el kell kerülni a baloldali túlzásokat, stb. Úgy tűnik tehát, hogy a határozat célja azt közölni a politikai társadalommal, hogy a hittannal kapcsolatos elvárások az egyén a társadalmi-politikai piramisban, pontosabban a "koncentrikus körökben" elfoglalt helyével állnak kapcsolatban. A piramis csúcsán (a legbelső körben) áll a vallásos világnézettől mentes, minden más tekintetben is az autentikus marxizmust képviselő "Belső Párt" (A kifejezés persze csak Orwell után jut az ember eszébe, a szöveg nem használja). Ez a Belső Párt hozza ugyanis magát a határozatot. (Ez a belső párt nem egyszerűen a marxizmus, vagy a tudományos világnézet nevében, hanem a "szocializmus építése" nevében tevékenykedik, hiszen a klerikális reakció elleni küzdelmet néven nevezve alárendeli hatalompolitikai céljainak.) A Belső Párt körül egyre szélesebb körgyűrűkben helyezkednek el a funkcionáriusok, a népművelők, az egyszerű párttagok és a dolgozó nép egyéb gyermekei. Ahogy kifelé haladunk a körön, egyre csökken a hittan elutasításának mértékével kapcsolatos követelmény. A szöveg sajátossága azonban, hogy az egyszerű párttagokkal kapcsolatos elemzése áttételesen felszólít a pártonkívüliekkel szemben követendő magatartásra is. Ugyanis ha a "klerikális reakció" (bár a határozat szerint hamisan) azt állítja, hogy a "gyermekeiket hittanra küldő kommunisták" "valójában ellenfelei a népi demokráciának", sőt, (s ezt már nem a klerikális reakció állítja, hanem maga a határozat) az "egyházi életben való részvétel" objektíve "politikai állásfoglalás", akkor ez nyilvánvalóan igaz a pártonkívüli dolgozókra is. Miért van ennek jelentősége? Azért, mert a pártonkívüli dolgozókat egyetlen tanácselnöknek, vagy párttitkárnak, rendőrnek s bírónak sem feladata zaklatnia, csak azért, mert nem kommunisták. A "népi demokrácia ellenfeleit" támogató "politikai állásfoglalást" viszont saját törvényei szerint joggal - s az erőszakszervezetekben dolgozók felől nézve kötelességszerűen - üldözi a "nép állama", a "nép rendőrsége".

A határozat - Révai gondolatmenete nyomán - ezzel megoldotta azt a problémát, hogyan lehet egyszerre megőrizni a fakultatív hittanra járás lehetőségét (aminek deklarációja az egyházakkal való együttműködés minimuma volt) és megfogalmazni a fakultatív hitoktatáson való részt nem vétel állami preferálását.

xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx

A fenti idézet forrása: Nagy Péter Tibor JÁRSZALAG ÉS ARÉNA Egyház és állam az oktatáspolitika erőterében a 19. és 20. századi Magyarországon Az Új Mandátum Könyvkiadónál (Budapest, 2000) megjelent kötet szerzői változata. Aki a fenti szöveg pontos kontextusára (és idézhető oldalszámára) kíváncsi, keressen rá itt: (http://mek.oszk.hu/13400/13461/13461.pdf)

E kötet alapján készült - elsősorban elektronikus felhasználásra - a "Vallásszociológiai szöveggyűjtemény - 1" c. kiadvány, WJLF, Budapest, ISBN 978-963-9744-29-5. A projekt lényege, hogy az internetes keresőmotorok munkáját megkönnyítendő olyan öt-öt bekezdésből álló szövegdarabokat hozunk létre, melyek lehetővé teszik, hogy a felhasználó az általa keresett szavak egyidejű előfordulására keressen egy-egy konkrét könyvrészletben. A könyv feldarabolása mechanikus. Elkerülendő, hogy logikailag összetartozó bekezdések külön file-ba kerüljenek, s ezért elkerüljék a keresést, átfedő technikát alkalmazunk, így minden bekezdés kétszer kerül az adattárba.

17-58-51.htm