Az istentisztelet-járók aránya a szülők körében

A heti istentisztelet-járásról korabeli rendszeres adataink gyakorlatilag nincsenek, legfeljebb becslések: e szerint a harmincas évek végén a református gyülekezeti tagoknak 9-40%-a (?!) járt hetente istentiszteletre. (Bolyki-Ladányi: 1987:82) 1939/40-ben a 6 évesnél idősebb katolikusok 43%-a vett részt a vasárnapi miséken (Tomka: 1991:160).

A történetírás - legalábbis Magyarországon - meglehetősen ritkán használja a közvéleménykutatási adatokat. Pedig megtehetné, hiszen - megfelelően megfogalmazott kérdések esetén - a ma élő idősebb emberek releváns információkkal szolgálhatnak. A közöttünk élő - a Horthy-korszakban nevelkedett - idősebb emberek visszaemlékezései alapján módunkban van bizonyos képet formálni a Horthy-korszakbeli szülőkorú népesség vallásosságáról, szokásairól. (A visszatekintéses módszert első ízben a fiatalon elhunyt vallásszociológus, Szántó János alkalmazta.) (Szántó: 1998)

A Tárki (3000, a magyar társadalmat iskolázottsági, nemi, életkori, regionális szempontból reprezentáló megkérdezettre épülő) 1992-ben végzett mobilitás-vizsgálatában s az ISSP 1991-es (ezres mintát használó) paneljében egyaránt volt a szülők istentisztelet-járására utaló kérdés. (A megkérdezettnek arra kellett emlékeznie, hogy 10 éves korában apja ill. anyja milyen gyakran járt istentiszteletre.) Először tízévenkénti korcsoportokra bontva vizsgáltuk a népesség ilyen irányú tapasztalatait. Van azonban veszélye annak, hogy a kiválasztott évtizedforduló "nem jó határ". Ugyanis - elképzelhető, hogy a valóságban egyfelől az egyik korcsoport fiataljai és a következő korcsoport öregjei, másfelől viszont az egyik korcsoport öregjei és a következő korcsoport fiataljai mutatnak hasonló értéket. Azaz a valóságban az évtizedfordulóra éppen hullámvölgy esik, a két tízéves korcsoport értékeit összekötve azonban egy "unalmas" (azaz változatlanságot tükröző) egyenest kapunk.

E veszély elkerülésére a csúsztatás technikáját alkalmaztuk, az 1924-es jelű korcsoport pl. az 1920 és 1929 között tízévesek által mondottakat tartalmazza, az 1925-ös jelű az 1921 és 1930 közötti megfigyeléseket, és így tovább. Kiemeltük a hetenként vagy gyakrabban istentisztelet-járókat (hagyományosan őket nevezi a vallásszociológia egyházi értelemben vallásosnak) - s ennek alapján állítottuk össze a következő táblázatot (az ISSP felmérésének adatait az alacsonyabb elemszám miatt csak az "1939 k."-tól közöljük):

8. táblázat

Heti istentiszteletre járó apák és anyák

Megfigyelési Egyházias Egyházias Egyházias Egyházias ISSP TARMOB

időpont apák, ISSP apák, anyák, anyák, korcsoport korcsoport

TARMOB ISSP TARMOB esetszáma esetszáma

1924 k. 49,7 59,8 52 164

1925 k. 49,1 60,6 52 175

1926 k. 47,6 60,1 59 203

1927 k. 46,3 59,6 62 228

1928 k. 44,6 59,6 66 240

1929 k. 44 59,4 71 266

1930 k. 42,3 58,7 73 312

1931 k. 44,4 58,8 78 337

1932 k. 41,2 56,7 89 367

1933 k. 41,5 56,3 104 398

1934 k. 41,5 56,8 115 424

1935 k. 40,4 55,3 127 443

1936 k. 39,9 55,6 130 450

1937 k. 39,5 56,2 143 445

1938 k. 40,1 57,1 148 459

1939 k. 39,1 41,2 56 55,7 159 465

1940 k. 39,9 40,3 56,1 55 171 462

1941 k. 39 38,8 56,5 54,6 186 460

1942 k. 40,7 41,5 58,5 56,4 183 477

1943 k. 40,8 41,7 58,9 56,3 185 481

1944 k. 41,1 41,4 59,1 56,4 186 477

4. grafikon

Ha a két felmérést egymás forráskritikájának tekintjük, kitűnik, hogy az 1939 körüli megfigyelési időponttól kezdve elég közel vannak egymáshoz a két különböző felmérésből nyert értékek. A húszas évek közepe és a negyvenes évek közepe között "szelíd" szekularizációs vonalat kapunk.

A grafikont a nagyobb minta (Tárki Mobilitásvizsgálat) alapján készítettük el.

A Horthy-korszak elején az apák fele, az anyák háromötöde járt az egyházi elvárások szerinti gyakorisággal istentiszteletre. A Horthy-korszak két évtizede során pedig a szekularizáció - a határozott kormányzati lépések ellenére - előrehaladt, s az időszak végén a férfiaknak már csak kétötöde, a nőknek már kevesebb, mint háromötöde felelt meg az egyházi előírásoknak.

Ha azokat vizsgáljuk meg, akik havonta néhányszor vagy annál gyakrabban jártak istentiszteletre, akkor kiderül, hogy akik a húszas évek közepére emlékezhettek, az apáknak háromötödét, az anyáknak háromnegyedét sorolták ebbe a kategóriába. A második világháború idején serdülők emlékei szerint pedig az apák alig fele, az anyáknak pedig már csak kétharmada tartozott ebbe a csoportba.

Másfelől nézve, azoknak a családoknak az aránya, ahol egyik szülő sem járt rendszeresen istentiszteletre (legfeljebb ünnepenként, évente, vagy soha) egyetlen évtized alatt a szülői népesség negyedéről harmadára nőtt.

A megfigyelési időpont mellett a megfigyelt személy - tehát az apa és anya generációs hovatartozása is játszik - bár meglehetősen szerény - szerepet. Itt nagyobb - egyenként 13-13 évre kiterjedő - korcsoportokkal számoltunk. Az 1879 körül (1873 és 1886 között) született férfiaknak még több mint 53%-a volt heti istentisztelet-látogató, az 1889 körül születetteknek már kevesebb, mint 42%-a.

Az 1919 és 1939 között született korcsoport szüleinél - immár nem az időtengely, hanem a falusi-városi lét szerint bontva - a következő istentiszteletjárási gyakoriságot tapasztaljuk:

9. táblázat

Istentisztelet látogatási gyakoriság 1929 és 1949 között

Apák Falusi Városi Anyák Falusi Városi

apák apák anyák anyák

Soha 16 14,8 22,1 8,9 7,6 12,7

Évente 8,4 7,8 11,5 5,8 4,9 8,6

Évente néhányszor 20 20 24 14 14 15

Havonta néhányszor 10,8 11,3 11,8 13,9 14,3 13,9

Hetente 33,9 39,7 26,7 43,5 45,6 41,6

Hetente többször 4,1 4,8 3,4 8,7 9,6 7,1

Naponta 1,3 1,7 0,4 3,1 4 1,1

Az apák körében a heti vagy gyakoribb istentisztelet-járás falun másfélszer gyakoribb, mint a városokban, az évente egyszer vagy sosem járás pedig másfélszer ritkább. Kisebb a különbség az ünnepi, s még kisebb a havi istentisztelet-járás esetében. Az egyházias végponton az anyák közötti különbség jóval kisebb, hiszen a falusi adat a városinál csak 1,2-szeresen erőteljesebb vallásosságot mutat. A szekularizált végponton viszont nagyobb, 1,7-szeres a különbség. A családon belüli állapotokat nézve: a városokban 1,5-ször a falvakban 1,28-szor gyakoribb a hetente vagy gyakrabban istentiszteletre látogató anya, mint a hasonló apa. A másik végponton - a sosem járók között - a falusi apák kétszer gyakrabban fordulnak elő, mint a hasonló anyák, a városokban viszont csak 1,7-szer.

Az apa és anya istentiszteletre látogatásának egyenlőtlenségét látva megvizsgáltuk, hányan vannak azok, akiknél mindkét szülő legalább hetente egyszer, legalább havonta egyszer stb. járt istentiszteletre. Arra az igen érdekes következtetésre juthatunk, hogy ugyan a fő szabály az, hogy a nők gyakrabban járnak istentiszteletre, mint a férfiak, mégis vannak olyan házaspárok, ahol ez fordítva van. Így a teljesen egyértelmű egyházias mintát mutató szülők aránya a falvakban a családok kétötödére, a városokban negyedére csökken. Azoknak a családoknak az aránya pedig, ahol legalább az egyik szülő sosem járt istentiszteletre, a falusi családok több mint húsz, a városi családok több mint harminc százaléka.

10. táblázat

Családok istentisztelet-látogatási gyakorisága 1929 és 1949 között

Falusi családok Városi családok

Legalább hetente egyszer 39 26,3

Legalább havonta néhányszor 50,5 38,3

Legalább évente néhányszor 71,2 60,2

Legalább évente egyszer 78,5 72,3

5. grafikon