Pálfy Gabriella

FLOWer

2015

Szívfogócska

Vérnyomásom egekben,
S a szívem nyargal egyre –
Felmenni én nem tudok,
Futok hát a hegyre.

Nem találok szavakat,
És mi jön is gyenge –
M’ért találom magamat
Önmagammal szembe?!

Kisgyerek vagy nővér,
(Hiperaktív, bő vér)
Belebotlom magamba,
S jön sok gond a nyakamba...

Felpörgök és folyton itt van
Egy szó, egy kép, egy dallam
Foglalkoztat, ébren fekszem,
De tulajdonképp nincs mit tennem,
Csak érzem: vele lesz dolgom,
Csak nehéz, amíg megoldom.

Belém égve velem jönnek,
Felszínről jó mélyre törnek,
Két perc után örök élet –
Az idegen szívembe téved,
És örökre ott ver fészket.

Megismertem valakit, ja,
De persze a sors elszakítja
tőlem, pedig meg se volt,
csak lénye úgy szívemhez szólt,
szaga belém itta magát:
rám adta magát a kabát.

Bámulnám csak, fognám ölben,
De a pörgés megöl közben:
Hiányzik, mi nem is enyém –
M’ért vagyok íly’ gazdag szegény?!

A szivárványt kergetem, tudom,
De ez van bennem, míg utam futom.

Más értene, mikor én se?!
...azért ha kell, nesze, nézz be,
nézz e lyukon szívembe –
fáj a seb, de ez rendbe’ ...

Igazságos!

...
Fiam, hisz’ te velem vagy,
Nem kell várni, ki mit hagy:
Mindenem már ma a tiéd –
Örülj inkább, hogy e kitért,
Elcsavargott tesód itt van,
Elveszett, de végre megvan,
Vigadj, mert a holt már él,
Ne sírj élő testvérért!

(Lukács 15/31-32. után szabadon)

Élet világa

A világ világossága vagyok,
Ki követ, sötétben ragyog,
Nem lesked a háta mögé,
Élet világa az övé.

(János 8:12. után szabadon)

Bizony, bizony

Bizony, bizony, így van ez:
Ki bűnt tesz, a szolgája lesz.

(János 8:34. után szabadon)

Szomjazóknak

Ki szomjazik, jöjjön inni,
Hozzám jöjjön, s kezdjen hinni,
Mert ki bennem hisz, mint az Írás mondta,
Élő víznek lesz a kútja.

(János 7: 37-38. után szabadon)

Fegyverzet

Igazlelkűségnek öve
Védje derekadat körbe,
Igazságnak mellvasa
Szíved védje, áthassa,
S felsaruzván lábatok
Békességben járjatok
Evangéliumot szólva
A hit pajzsával megtoldva,
Hogy a gonosz tüzes nyilai
Ki legyenek oltva, ki.
Az üdvösség sisakját öltve
Fejetek is védve körbe’
Kezetekben Szellem kardja:
Az Úr Beszéde karban tartva.
Imádkozz és könyörögj,
Szellem által bepörögj,
Vigyázz, talpon s résen légy,
Könyörgéssel szentekért.

(Efézus 6:14-18. után szabadon)

Bezzeg mást...

Az Atya nevében jöttem én,
De nem fogadtok e föld tekén.
Ha más saját nevében jönne,
Befogadnátok a körbe.
  Hogyan is hinnétek ti,
  Kik csak arra mentek ki,
  Hogy egymást agyon dicsérjétek,
  S az Istent nehogy megkérdjétek?!

(János 5:43-44. után)

A kergetett

Isten! Kevély támad rám,
Kegyetlen lelkemre vár,
Seregelnek ellenem,
De Te vagy itt mellettem.

Ők nem gondolnak Rád,
De én ismerem ruhád:
Könyörület, irgalom
Rajtad vannak – én látom.
A haraggal Te késlelkedsz,
Kegyelmedben nem büntetsz.

Igazságod nézzen rám,
Könyörüljél lassan már!
Adj erőt a szolgádnak,
Szabadságot, hadd járjak
Veled szépen, egyenest,
Gyűlölőm meg Te keresd!

Mikor jelt adsz javamra,
Hallgatok a szavadra.
A gyűlölő megszégyenül,
S megsegített lelkem örül,
Te megnyugtatod lelkem,
S megvigasztalsz engem.

(Zsoltárok 86:14-17. után szabadon)

Plusz

Ember, megmondta az Úr,
Hogy mi a jó, mindenen túl,
Mit kíván az Isten tőled?
Mire törekedjél főleg?

Hogy igazságot cselekedj,
Irgalom legyen veled,
És alázattal járj az Úrral –
A többi már csak ezen túl van.

(Mikeás 6:8. után szabadon)

Odaadta

Odaadtam hátamat,
Verhetett, ki rám akadt,
Arcomat is szaggathatta,
Ki úgy gondolta, megcsaphatta.

Gyalázás hadd repkedjen –
Képemet el nem fedtem.
Köpdösés csak essen rája,
Nem szégyelli az Úr szolgája.

(Ésaiás 50:6. után szabadon)

Azért

Mert azért jött az Ember Fia,
Hogy ne legyen többé híja,
Meglegyen, mi elveszett,
Maradjon meg a megkeresett.

(Lukács 19:10. után szabadon)

Ő is

A gonoszt nem halálra szánom,
Bizony, keblemre várom,
Kívánom, hogy éljen,
Szeretném, hogy megtérjen.

(Ezékiel 18:23. után szabadon)
A dolgom

A dolgomat csinálnám
és nem törődnék Veled,
annyira bajos ez:
a bolond minek szeret?!
Hülye barom vagyok,
szégyellhetem magam,
de mért hazudnám, hogy nincs,
s rejteném csak, ha van.
Tudod úgy is: ez vagyok,
mindenen fennakadok,
küzdök, még egy napér’,
hogy ne küldjelek papér’,
hogy kicsit éljek, haladjak,
s ha lehet, magam maradjak.

Tudom, látom mind egybe,
és persze nagyon ciki,
de maradjon így, elegybe.
S kérlek, kicsit bírd ki!

Majd fegyelmezett leszek,
De több kell most, hogy éljek,
Köszönöm, hogy kibírtad,
És nem hagytad, hogy féljek.

Jó légy!

Viselkedjünk rendesen,
Dolgozzunk szép csendesen!
Jó a saját ételt enni,
S ne légy lusta a jót tenni!

(2Thess 3:11-13. után szabadon)

Nyelvkormány

Az élet és a halál is
Nyelvedben van, merre visz,
Hogy élsz vele, rajtad áll:
Gyümölcsétől roskad a váll.

(Péld 18:21. után szabadon)

Sírásóknak

Aki másnak vermet ás –
A beszéde, mint tőrszúrás,
De szívre balzsam: okosság,
A bölcsnek nyelve orvosság.

(Péld 12:17. után)
A zsarnoknak

Nem kell néked felelnünk,
Úgy is megment Istenünk,
De ha mégse tenné meg,
Legyen tudtodra csak egy:
Mi nem szolgálunk hamis istent,
Bálványimádás az nincsen.

(Dániel 3:16-18. után)

Alteregók búcsúztatása

Én minden nap temetek,
Isten legyen veletek!

Legyen Isten veletek,
Én naponta temetek!

Elengedem kezetek,
Isten lehet veletek!

Ágyő! Béke veletek!
Én minden nap csak temetek!

A testnek

Szabad minden, de nem jó,
Mi nem használ, nem való.
Mindent lehet, de minek?
Csak el ne adass senkinek!

Az eledelek hasunknak,
S a has az eledelnek...
Elvehetjük magunknak,
Mind, mit elrendelnek.

Csak a test nem romlásra,
Paráznákkal bomlásra
Lett készítve, tervbe,
Hogy az Úrnak leljék kedve:
A test Istennek lett teremtve.

(IKor 6:12-13. után szabadon)

Szív

Az ember szíve malomkő –
Jár csak körbe-körbe.
Ha őrölni nincsen mit,
Magát őrli össze.
Engedelmeddel

Ha valaki ismeri
Az igaz szerelmet,
Nem kér ahhoz másoktól
Sose engedelmet.

Élni kéne

Élni kéne végre már –
Élni és szeretni:
Annyi minden elveszettet
Kéne megkeresni.

Majd holnap

A holnappal ne dicsekedj,
Még nem tudhatod,
Mit hoz neked.

(Péld 27:1. után szabadon)

Ne sokat

Ha mézet találsz, eheted,
Amennyi elég neked,
De túl sokat már ne egyél,
Hogy ki ne hányd, amit ettél!

(Péld 25:16. után szabadon)

Ne leselkedj!

Ne leselkedj, istentelen
Az igaznak háza ellen!
Ne pusztítsd az ágyasházát,
Fel ne dúld a házasságát!

Mert ha hétszer el is esik,
Felkel azért, el nem veszik,
De az istentelen elvész,
Egy nyavalya elég és kész!

(Péld. 24:15-16. után szabadon)

Elme gondol

Elme gondol,
  nyelv felel,
Az emberhez ér
  Isten el.

Az ember gondol elméjéből,
Nyelve felel az Úr szívéből.

(Péld 16:1. után szabadon)

Téved

Téved, aki gonoszt szerez,
De igaza van, ki jót keres.

(Péld 14:22. után szabadon)

Agy

Az ember agya gondolkodik,
Ám léptén Isten uralkodik.

(Péld 16:9. után)

Ne már!

Ki halálra megy,
Szabadítsd meg.
Tartsd vissza,
Ha nem tiszta,
Hogy ne tudjon majd kérdezni,
Ne hagyd társad vétkezni!

(Példabeszédek 24:11. után)

Pattan

Élet forrása Nálad van
Szemünk világosságodra pattan.

(Zsoltárok 36:10. után szabadon)

Drága

Oh, mily’ drága kegyelmed,
A barmot is Te tartod meg!

(Zsoltárok 36:10. után szabadon)

Most mást ne

Mozdulata vall,
Egy pillantást is hall,
Mégis beszél össze-vissza,
Hogy-hogy sáros, ami tiszta?!

Elmondod az imát,
Lecsapsz minden vitát,
Toporogsz nagy szerényen,
S nem nyersz pontot erényen!

Szabályokban fagyok,
Bélgázt szívok, s adok,
De érzem, értjük egymást,
Hát ne firtassunk most mást!

Találtam

Találtam egy kezet,
Ja, azt nem is lehet!
Találtam egy lábat –
Valaki még várhat.
Találtam egy szemet –
Van, talán, ki szeret.
Találtam egy fejet,
Valahová mehet.
Találtam egy szájat,
Táthatom, vagy zárhat.
Találtam egy embert,
Aki élni nem mert.
Eltévedt

Ki eltévedtet haza vezet,
Embert ment és lelket szerez,
A haláltól menti meg,
Elfedve a bűnöket.

(Jakab 5:20. után szabadon)

Erős

Erős, nagy az Isten.
Hogy Tőle elvenni?
Az nincsen!
Minket...

(János 10:29. után szabadon)

Kisliba

Meg vagy váltva, ne féljél,
Néven hívtalak, éljél!
Az enyém vagy, itt nincs hiba,
Ha vízre mennél, kis liba,
Veled vagyok, el nem süllyedsz,
Tűzben is rám bátran dűlhetsz:
Láng nem perzsel, nem éget,
Ha Istennel jársz, ő éltet.

Mert az Úr vagyok én, Istened,
Nem kell nagyon szenvedned,
Zsidók Szentje, Megtartód,
Egyetlen egy Megváltód.

Mert kedves vagy és szeretlek,
Embert adtam helyetted –
Népek földet kerülnek,
De én téged becsüllek.
Tehát ne félj, velem vagy,
Szeretetem el nem hagy.

 (Ésaiás 43:1-5. után szabadon)

Karira

Jöjjön ma a télapó,
Vagy láss jászlat és barit;
Hadd kívánjak mindenkinek
Boldog, békés karit!

A niniveieknek

Emberek és barmok,
Mind, akik csak hall’tok!
Ne igyatok-egyetek,
Hanem zsákot vegyetek,
S kiáltsatok erősen,
A nagy Istenhez velősen,
S térjetek meg gonosz útról,
Az erőszakot fedje múlt por.
Ki tudja? Tán Isten látva,
Gondol még az irgalmára,
S bús haragja nem csap ránk,
Ha Hozzá kiált éhes szánk;
Megengesztelődik tán,
S velünk keményen nem bán.

És látta Isten mind e tettet,
Hogy barmok is zsákruhában mentek,
Mert megtértek az emberek,
Mondta Isten: „Nem verek,
Visszavonom igémet,
Ma elmarad az ítélet!”

(Jónás 3:7-10. után szabadon)

Mentőöv

Kimenti szolgái lelkét,
Meg nem lakol az, kit Ő véd.
Ki Benne bízik – Istenben,
Azzal mindig minden rendben.

(Zsolt. 34:23. után szabadon)

A lelkiismereteiteknek

Lemondok a szégyenről,
Takargatni ezt nem köll:
Mert nem járunk mi ravaszon,
Hogy Isten el ne szalasszon,
Nem ferdítjük el az Igét:
Az Igazság lehet ma tiéd –
Ha szégyenlősek is vagyunk,
Ezzel kelletjük magunk.

(2Kor. 4:2. után szabadon)

Népeknek

Folyóvizek tapsoljatok,
Hegyek vígan hódoljatok,
Örvendjetek az Úr előtt,
Mert ítélni Ő immár eljött.
Igazsággal ítél ő,
S a méltányosság Vele jő.

(Zsolt. 98:8-9. után szabadon)

Isten látja

A nyomorultat felveszi,
Ínségből kiemeli,
Mint békés juhnyáj teszi őket –
A nemzetségeket és főket,
S az igazak látják ezt,
Szíve mindnek örvendez,
S minden gonosz befogja,
Mert az Isten azt mondja.

(Zsolt 107:41-42. után szabadon)

Megvetőkről

Gyalázatos lettem nekik,
Csak megvetéssel emlegetik
Nevemet és fejcsóválva
Nem hagynának irgalmára.
  Te segíts meg, Uram Isten,
  Kegyelmednél nagyobb nincsen,
  Hadd tudják meg, hogy Te vagy,
  S kezed munkája is nagy.
Ők átkozzanak, de Te áldj –
Tőled nem ér engem vád.
Felkelnek, de nekik ciki –
A szél örömömet viszi.

(Zsolt. 109:25-28. után szabadon)

Szerelmes ének

Pecsét legyél szívemen,
S a szíved karodra vegyen,
Mert erős a szeretet,
Halál véget se vethet...
Ez a buzgó szerelem
Kemény, mint a sír nekem,
Lángjai tűz lángjai,
Mint az Úr tüze megy szántani –
Sok víz se olthatná el,
Folyók nem borítnák el,
Az összes pénz se elég érte:
Mérhetetlen szeretetére.

(Énekek 8:6-7. után szabadon)

Terhes

A magad dolgát nézzed meg,
És magadnak dicsekedj,
Mert mindünk önmagára nézve...
Nem máshoz kell magát mérje.
Más dolgára sok a szava?
Hordozza csak terhét maga!

(Galata 6:4-5. után szabadon)

Igazszívűeknek

Ne legyen a gonosz rossz,
Kérlek,
S az igaznak jó posztot ossz,
Tényleg!
A gonoszt Te javítsd meg,
S az igaz legyen erős hegy.
Mert a szíveket és veséket,
Minden belső meséket
Az igaz Isten vizsgálja,
Hogy ne legyél többé árva.
Az én pajzsom az Istennél...
Ő megmenti, ki jó szívvel él.

(Zsolt 7:10-11. után szabadon)

Az igazság vélelme

Igaza van, aki perel,
Míg vádlója rá meg nem felel.

(Péld 18:17. után szabadon)

Doki

Nefrológus vagyok,
S fürkészem a szívet,
Hogy megfizessek kinek-kinek:
Útja szerint kap, mit vihet,
Tetteinek gyümölcse
Az ő ölébe hullik le.

(Jeremiás 17:10. után szabadon)

A bevert tükör gyászdala

Tükör vagyok, s összetörtél,
Mert nem tetszett a képed,
Minek álltál akkor elém,
S tettél nekem szépet?!
Csúnyán néztél vissza rád
– a fizika már ilyen –
Minek húztad el a szád,
Ha ide kellett vigyen?
A fotonok csak jönnek-mennek,
De én összetörten állok,
Már hiába is állsz előttem,
Csak sötétet látok.

Hiány

Van nekem egy emberem,
Amúgy, nem is enyém –
Azt hiszem, hogy szeretem,
Vagy csak nagyon kell nekem:
A világgal felér.

Nem kell vele agyalnom,
Szó se kell, ő megért,
Lopva lesem, ha lehet
Kezét, lábát, szemét.
Simogatnak szavai,
Úgy érzem, ő hazai:
Rám hagyta a nevét.

Számolom a másodpercet,
Levegőt se veszek,
Tartóztatnám magam mellett,
S ügyefogyott leszek.

Kérdezgetném, bámulnám,
Innám jelenlétét,
Vagy inkább csak tartanám,
S érezném, ahogy véd.

Körbevenném teljesen,
Eggyé lennék vele,
Elégedett lennék nagyon,
Ha vele lennék tele.

Kenyérszaporító

Bizony, bizony, nem a jelek,
Hanem, aki ad, hogy egyek –
Jézus, azért keresünk,
Hogy Nálad végre jót együnk.
Látom már a jeleket,
Ha jóllakatod gyereked.

(Jn 6:26. után szabadon)

Csak az asszony?

Házasságot tört egy asszony,
S az okosok futottak passzon,
Vitték gyorsan Jézus elé,
Hogy köthetnének könnyen Belé.
Haragjuk nem fékezték,
Várták, mit szól, s kérdezték.
Jézus meg csak irkált,
Porba sok bűnt firkált,
Majd hátát téve nyújtásba,
Mondta a sok nyúzásra:
„Az dobjon rá első követ,
Ki köztetek bűnt el nem követ!”
Majd visszatért a porba írni –
Sokat kellett ott kibírni:
Hát meghallva a lelkük hangját,
Haza is széledtek a hangyák.
Aztán Jézus szétnézett:
„Hol vannak a kérdések?
Nincs vádló, ki kárhoztat?
A légkör így megváltozhat?
Hát, én sem hibáztatlak téged,
Menj békével, s a bűnből térj meg!”

(Jn 8:3-11. után szabadon)

A poklossal

– „Uram, hogy ha akarod,
Nyújtsd ki reám a karod!
A poklos, tudom, piszkít,
De a Te kezed tisztít!”

– „Az tuti, hogy én akarom,
Tessék, itt van a karom!
Tisztulj meg!” És ennyi –
Lehetett is menni.

(Lk 5:12-13. után szabadon)

Vak volt

„Már mondtam, minek faggattok?
Ha Rá ti úgysem hallgattok?!
A kaszáitok fennétek?
Vagy tanítványok lennétek?!”

(Jn 9:27. után szabadon)

Tartalomjegyzék

Szívfogócska
Igazságos!
Élet világa
Bizony, bizony
Szomjazóknak
Fegyverzet
Bezzeg mást...
A kergetett
Plusz
Odaadta
Azért
Ő is
A dolgom
Jó légy!
Nyelvkormány
Sírásóknak
A zsarnoknak
Alteregók búcsúztatása
A testnek
Szív
Engedelmeddel
Élni kéne
Majd holnap
Ne sokat
Ne leselkedj!
Elme gondol
Téved

Agy
Ne már!
Pattan
Drága
Most mást ne
Találtam
Eltévedt
Erős
Kisliba
Karira
A niniveieknek
Mentőöv
A lelkiismereteiteknek
Népeknek
Isten látja
Megvetőkről
Szerelmes ének
Terhes
Igazszívűeknek
Az igazság vélelme
Doki
A bevert tükör gyászdala
Hiány
Kenyérszaporító
Csak az asszony?
A poklossal
Vak volt