# Szilánkok

Sárváry Mariann

# Merengés

Meglelted vadrózsák közt az ösvényt,
verôfényben andalogsz rajta,
a távolban egyvalaki keresztezi utadat.
Csipetnyi csipkeíz terjed szét a szádban.

Színültig van szíved káprázatos semmiségekkel,
mélyzöld bukszusok mellett
kegyvesztett ôrangyal keresi a szemed,
némán integet.
Bár a figyelmed lankad,
nem csüggedsz el,
érzed: jó úton haladsz.

Meglelted vadrózsák közt az ösvényt,
sötétben tapogatózol rajta,
árnyékok somfordálnak utánad,
tüskék csapódnak az arcodba.
Mikor kel fel végre a Nap?

> > > DAYDREAM

> > > You have found the path among wild roses
> > > passing them in sunlight
> > > somebody crosses your way in the distance.
> > > Rosehip’s taste spreads in your mouth.

> > > Your heart is full of dazzling trifles,
> > > a disowned angel – looking for your glance
> > > beside darkgreen bushes is waving silently.
> > > Although your attention is flagging, you don’t despair,
> > > you know, you are on the right track.

> > > You have found the path among wild roses
> > > groping around on it in darkness,
> > > shadows creep up to you thorns strike your face.
> > > When will the sun rise at last?

> > > (A szerzô saját fordítása)

> > > Vissza a tartalomjegyzékhez