# Szilánkok

Sárváry Mariann

# A Bakonyban

A bükkfák szálfán állnak a dombtetőn,
Bóklászó marhák és lovak a legelőn.
Hogy ember jár erre
a villanypásztor árulja el.

Este leszáll a kékes köd,
Alkonyi ég alatt fut az őz.
A madarak elcsitulnak,
A tücskök túl hangosak.

A lét és a tér végtelen.
Csiga siet az avarszőnyegen.
A csillagok átszúrják
az éj fekete palástját.

Borospalack az asztalon
Baráti beszélgetés a padon,
Elmosódnak a kontúrok,
A tűz még erősen ropog.

Patak folyik ráérősen
Csak csörgedezz,
csak csöndesen,
fel ne verd a félelmeimet!

Vissza a tartalomjegyzékhez