# Szilánkok

Sárváry Mariann

# Karácsonyi szonett

> > > Északi szél borzolja az ágakat,
> > > A tetőt gyémánt zúzmara fedte be.
> > > Hiába erőlködött a Nap teste –
> > > Szürke felhők fölött némán társtalan.

> > > Meglett platánok bölcsen bólogatnak
> > > És hiú örökzöldek büszkélkednek
> > > Ezüst csöndben várakoznak: mikor kezd
> > > Szállingózni üde hó az avarra.

> > > Kis gyermekarcok a függönyök mögött
> > > Szánkójuk lent a pincében rajtra kész.
> > > Szentestére csilingelnek a csöngők.

> > > Koldus vágyódva az utcáról felnéz:
> > > Lázas bontogatások zaja zörög.
> > > Meghitt és áldott karácsonyt az idén!

> > > Christmas sonnet

> > > Northern wind ruffles the branches,
> > > Diamond frost covered the roof.
> > > Sun’s body made every effort in vain:
> > > It is lonely in silence above grey clouds.

> > > Aged planetrees nod repeatedly wisely
> > > And vain evergreens flaunt outside
> > > In silver dead silence wait for when
> > > The fresh snow is falling onto fallen leaves.

> > > Little childrenfaces at the back of curtains
> > > Their sledges toe the line down in the cellar
> > > The tinklings are ringing for Christmas Eve.

> > > A beggar lifts up his eyes longingly from the street:
> > > There are excited noises of unwrapping.
> > > Blessed and merry Christmas to you this year!

> > > > > > > > (A szerző saját fordítása)

> > > Vissza a tartalomjegyzékhez