# Decoration

## Világ bolondja

Legördült a függöny, az előadásnak vége,
Állva ünnepelte őt a nézőtér közönsége.
Színészt, ki csendesen állt a színpadon,
Szemében könny, szívében fájdalom!
Felgördül a függöny, harsog a vivát,
Mosolyog, nem láthatják hatalmas bánatát.
Meghajol, szeméből könny pereg.
Boldogságtól. Mondják az emberek!
Pedig ha tudnák, ha éreznék talán,
Milyen "vígan" játszani egymás után,
Ha elvették tőled a szép álmaid
Néhány szóval, mely a sárba taszít!
Az érzés nélküli mondat oly kegyetlen:
Más az ideálom, más már a kedvesem,
Nekem az élet kell! Élni akarok!
Melletted senki lennék, ha maradok!
Legördült a függöny, az előadásnak vége,
A színész csak állt, remegett a térde.
De a belső hang egyre csak motyogta:
Kinek kellesz még, te világ bolondja?

Azoknak, akiken csak te látod, hogy a nevetésük mögött a lelkük zokogva sír!

## Művek

Mint tömjénfüst...
Nem voltam angyal...
Furcsa páros
A szél mesél
Tükörképhez
Ha rózsát szakítasz...
Homo Ludens
Esti dal
Szeretlek, mint...
Egy érzés margójára
Vágyakozás
Törött szilánkok...
Abisszusz
Boldogságot már...
Circulum absolvere
Világ bolondja
Oly szép az éj...
Testemre jeleket...
Ó, de gyönyörű...
Ha vak lennék...
Oly sokszor...
Utolsó tánc
Virágok szirmait...
Gondolatok a temetőben
Nézőpont
Szegedi őszi emlék
Oly szép vagy...
Szégyen nélkül!
Halk futam...
Júdás evangéliuma
Feltétel nélkül!
Nekrológ helyett
Szerenád
Doni mementó, 1943. január
A tizenegyedik parancsolat!
Születés misztériuma...
Csend-élet helyett
Lehet-e...
Embernek maradni
Paradoxonok
Valahol Európában...
Szemben...a világgal
Lábnyomok
Szirének éneke
˝Boldogok a lelki szegények˝
Életemhez...
Mondd! Miért fél...
A holnap, messze van
Farsang paradoxona
Ősz búsong...
Megváltás?