    Gyere, kismadárka,
    vidd el a levelem,
    tedd az ablakába,
    kit a szívem szeret.
    Mondd meg, azt üzenem,
    szeressen, ha lehet.

    Majd meghalok érte,
    úgy kívánom látni,
    rózsapiros ajkát
    száz csókkal lezárni,
    márványfehér testét
    a magamévá tenni.

    Nem engedi az anyja,
    hogy velem találkozzon,
    Inkább képes a
    világból kiátkozzon.
    Olyan legény kell,
    ki gazdagságot hozzon.

    Nádfedeles házban
    él egy  árva legény.
    Sírva furulyázza,
    hát mit is akarok én.
    Hogy is mer szeretni,
    aki árva, szegény.