Környezetvédelemről szubjektíven

Aki szereti a természetet, az szépségéért szereti. És nem az erdők-mezők út mellett eldobott szemétkupacaiért. Az ország turistaútjait járva viszonylag jól képet lehet kapni a mai magyarországi környezettisztasági állapotról. Sajnos, nincs ok nyugodt hátradőlésre. De elég csak autóval, autóbusszal átutazni két település között. Szépen díszített a műutak mindkét oldala, az árkokban szemétvirágok nőnek. Az biztos, hogy sokkal egyszerűbb menet közben a kocsiablakot letekerni és kidobni a kifogyott üdítős palackot (Az eldobható palack fogalmának szó szerint vett értelmezése...), mint a parkolóban tíz métert sétálni egy szemetesig. A probléma rövid időn belül nem szüntethető meg. Javíthatna az országképen, ha közmunkásokkal időnként összeszedetnék az utak mentéről mindazt, ami nem odavaló. Így csökkenteni lehetne a munkanélküliek számát is. Persze mindehhez pénz kell. De például a munkanélküli segélyért havi néhány nap közmunka szebbé tehetné a közutak mentét.

A környezetvédelem legfontosabb kérdése szerintem a fölösleges hulladékok előállításának csökkentése. Például cigarettásdobozok egyenkénti becsomagolása műanyag fóliába, vagy ugyanígy a CD-k, kazetták, és hasonló dolgok becsomagolása. Ez fölösleges. Ha egy hulladék nem tud elfogadható időn belül lebomlani, akkor az évikig szemétként díszeleg ott, ahol épp eldobták. Merthogy az emberek eldobják, ami nekik nem kell. (Persze nem mindenki, vannak olyanok is szép számmal, akik már felérik ésszel.) És ha az embereket nem lehet átnevelni, már pedig úgy néz ki, hogy nem lehet, akkor meg kellene gátolni, hogy nehezen lebomló hulladékokkal szennyezhessék a környezetet. Például a műanyag csomagolásokat kellene kiváltani újrahasznosított papírból készített csomagolásokkal. Mert egy eldobott papír is szemét, de legalább évek alatt elbomlik. Emellett szükséges a környezettudatos szemlélet kialakítása is. De ezt óvodás kortól kell elkezdeni, tehát generációs feladat vezethet csak a probléma megoldásához. (Ha egyáltalán megszüntethető valaha ez a probléma.)

Az országot járva képet kaptam arról, mennyi szemét van lerakva erdők-mezők útjai mellé. Nem elég csak időnként szemétszedési akciókkal csökkenteni a szemétdombokat, mert a népek (honfitársaink) újrahordják. Megoldást jelenthetne az ingyenes szemétszállítás minden településről. Mert akkor nem lesz miért elvinni az erdőre két zsák hulladékot. Persze ez felvet némi finanszírozási problémát is, de véleményem szerint a szemétszállítás díját be kell építeni a kommunális adóba, amiből az önkormányzatok fizetnék a hulladékszállítást.

A műanyag reklámszatyrokat fel kellene váltani papírzacskókkal. Ha máshogy nem megy termékdíj kivetésével. A legtöbb boltban fizetéskor az ember kezébe adják kis zacskóban amit vásárolt. Mindig úgy néznek rám, mint aki a Holdról jött, amikor mondom, hogy nem kérek zacskót. (Sok minden befér a hátizsákba.) Minden egyes alkalommal egy zacskóval kevesebb szemét kerül így a szeméttelepekre. Sok olyan ABC, pékség van, ahol már nincs is papírzacskó a kiflikhez, zsömlékhez. Na, ilyen helyekre csak nagyon ritkán megyek be. Vajon hány zacskót visz haza ez az ország egyetlen nap?

Csak bízni tudok benne, hogy a szelektív hulladékgyűjtés így a harmadik évezredben Magyarországon is mindenhol megszerveződik végre. Én már nagyon szívesen gyűjteném külön az üveget, papírt, műanyagot, de erre jelenleg ahol élek még nincs igazán lehetőség.

Tehát először is a fölöslegesen forgalomba kerülő lassan bomló anyagok mértékét kell csökkenteni. Másodszor szelektív gyűjtés és újrahasznosítás. Mindez nem ér semmit, ha az embereket nem kezdik el már az óvodában a környezet megóvására, tiszteletére nevelni.

Nekem nagy megdöbbenés, amikor azt látom, hogy egy teljesítménytúrán az ellenőrző pontokon adott csokik papírját, cukorkák zacskóját párszáz méterre eldobva találom. Ezt meg lehet előzni úgy, hogy nem adunk csomagolópapírban semmit. Például táblás csokit kínálunk összetörve, cukorkát, nápolyit, kekszet kiöntve egy tálból. A műanyag poharakkal sem vagyok kibékülve. A legjobb, amit egy túraszervező tehet, ha kéri a résztvevőket, hogy hozzanak magukkal saját poharat.

Magamnak kitaláltam egy mozgalmat: Minden túrán legalább egy szemetet felszedni. Ha mindenki alkalmazná, egy 100 fős túrán 100 db csokis papír, csipszes zacskó, kólásflakon, stb. tűnne el az erdőből.

Nekem a környezetvédelem szívügyem. Sajnos kevés vagyok, hogy sokat tudjak tenni ezért a nemes ügyért. De annyit mindig meg fogok tenni, hogy magam sosem szemetelek, és olykor-olykor lehajolok mások szemetéért.