Hanák Kolos
Kékestető
2003. április 5.

Vitézek! mi lehet
Ez széles föld felett
Szebb dolog az bérceknél?

Nagy tisztelettel így szól a költői kérdés mindazoknak, akik teljesítették az idei Mátrabércet, ill. a rövidebb résztávot, a Hanák Kolosról elnevezett teljesítménytúrát.

(Szombaton reggel azt kellett konstatálnom, hogy már megint az erdőben esz a fene, és már megint egy lapra gyűjtök pecséteket, miközben össze-vissza csatangolok hegyre fel, völgybe le, réteken keresztül. Ki érti ezt?)

Felkészültségemet nem találtam kellően megfelelőnek a Mátrabércen való induláshoz, ezért a rövidebb távon indultam. Gyöngyösről a 6:10-es busszal jutottam fel Kékesre, ahol először is rögtön beleütköztem a túra első szervezési negatívumába. Ugyanis a tisztelt szervezők nem gondoskodtak az ilyenkor szokásos áprilisi átlaghőmérséklet biztosításáról... Ritka hideg volt, ráadásul sapkát és kesztyűt is elfelejtettem otthon hátizsákolni. Szerencsére az időjósok által megjósolt eső nem nehezítette a napot, csupán célba érkezésem után volt Szurdokpüspökiben egy gyenge eső.

7:45-kor tömegrajtszerűen indították az első nevezőket, akik addigra népes tábort alkottak.

A Csór-hegy csúcsáig, az első ellenőrző pontig jó tempóban haladtam, ahol is mindenki megcsodálhatta a Kós Károly kilátó... ...romjait! Szerencsére mire idáig elértem, az idő is kedvezőbbre fordult.

Az egyik magaslaton pár ember állt, akik azt mondták, hogy igaz, nem mozognak, de ők lennének a mozgó ellenőrző pont. Gyors pecsételés, aztán tovább!

Innentől különösebb nem történt egészen Ágasvárig, aminek a megmászása talán az egész Hanák Kolos túra legnehezebb része. Minden esetre amit az Ágasvár csúcsáról látni lehet... Na, azért érdemes izzadni.

Sajnos az Ágasvár megmászása kissé kikészítette a jobb térdemet (kezdőkre és amatőrökre jellemző tipikus "túrabetegség"...), ezért további utam nagy része lassabb tempóban folyt, valamint félpercenként álltam ki az ösvény mellé, elengedni a túratársakat.

Az Ágasvári turistaház után két helyen is gondot okozott a leírás követése. P+ majd P- van a leírásban, valójában rövid P- szakasz után le kell térni a P keresztre, majd rövidesen a P sávra. Akkor a P+ és a P- találkozásánál pl. nem tudtam eldönteni a leírás alapján, hogy a P- sávot jobbra, vagy balra kövessem. Már a Mátra atlaszomat akartam elővenni, amikor egy sporttárs útba igazított. (Az is igaz, hogy még van mit javítani a tájékozódási képességemen...)

Elmondások alapján sokaknak nehéz volt a Muzsla meghódítása is, számomra viszont különösebben nem jelentett problémát, eltekintve a térdem állapotától. A Muzsla után következett szerintem a túra legizgalmasabb része. Vadregényes volt a táj, szűk csapások, bozótok között, nagyon tetszett, s szívembe lopódzott ez a rész.

Csupán patakátkelések hiányoztak - olyan igazi, "mármeginttérdigvagyokbenne" típusúak. És ezt a vágyamat (no, nem a bakancsátázást) a Szurdokpüspöki előtt lévő Diós-patak sem enyhítette. Szinte észrevétlenül lehetett átkelni a patakon, annyira kevés víz volt benne.

A patak után földút vezetett Szurdokpüspökibe, szőlőtáblák mellett majd pincesoron át.

Valamivel kevesebb, mint 8 óra alatt értem be a célba, a helyi általános iskolába. Ott összefutottam Ivanics Józseffel (a Hanák Kolos főszervezőjével, [akivel nem a túrázás kapcsán ismerjük egymást]), aki látva, hogy kissé megviseltek a lábaim, masszírozást ajánlott. Egy sátorban lehetett ilyesfajta szolgáltatást igénybe venni. Nem éltem a lehetőséggel, tudtam, hogy sokat nem segít se a térdemen, se a combjaimban az izomlázon.

Mennyi az annyi? - kérdezem azóta is. Mennyi a Hanák Kolos szintemelkedése? A túranaptárban és a TTT honlapján 1900 m, a Mátra atlaszban 1400 m, hivatalosan 1500 m. Érzésem szerint 1900 biztos nem volt, majd térképen lemérem.

Ennyit akartam megosztani Veletek, Vitézek!