## Így is írtok

A balatoni hullámok
mint öled melege
lágyan fontak magukhoz
hogy elmerüljek zabolátlan fodrai közt
s ahogy a Nap bíbor íze számban és csókod melege
langy derűjével a badacsonyi dombok közt
a tested hajlatait szemeim, mint merész ujjak kutatják
hogy feltárják a lehetetlenség kapuját
s a nádasban ölelkezve a poszáták között eszembe jutnak rég látott szülőfalum szendergő képei
apám, ahogy bajszának nemes sertéit pödré
s anyámnak hozza a frissen fejt meleg tejet
és csuporba rejti szemérmes pillantása elöl
az erek ujjait formázzák
kemény munkához szokott ráncok görbítik élesre vasalt arcát
és a hevesi táj szilaj képe éled újjá bennem
a régi pincék, ahol András bátyámmal iddogáltuk szőleinek bordó színű nektárját az ősdiófa árnyékának éteri mikrokozmikus kisugárzása alatt
mert a föld, fiam, a föld, dörmögte
de már a te szádon látom kihunyni a diffundáló szavakat
amint hozzám suttogsz az alábukkanó Nap illogikus fényétől táncoló arcod rejtelmeiből
hogy együvé válva belevegyüljünk a buja balatoni táj gravitációs örvényű, sötétben botladozó árnyai közé…