## Partra vetett hordalék

Hordalék vízparton
Sárszürke homokon
Odavetett önmagam
Kékségben feloldozom
Alig vagyok, csak ülök
Tán valamin elrévülök
Sikolysirály száll körül
Szédülten fáj legbelül
Minden hang, minden hang
Ami a lélekben benne pang
Kimondatlan, kimondhatatlan
Azt vijjogja: Gyáva vagy!
Vágyad gyarló, szemed vak
Csak a tett, ami után a dicséret kijár
Ne várj, ne várj, semmit se várj…

Fogom magam, habba viszem
Égbe hajtom fehér kezem
Elmerülten elmerülök
Hűsségében felfrissülök
Lemerülök elmerülten
Felfrissülök hűsségében
Ki van velem, aki szeret?
Ki az, ki halál-hálóból kiment?
Ő az, csak ő, a néma hal
Nem szól semmit, mindent hall
Kar nélkül átölel, hitével megemel
Csobban ezüstjében a fény
Szívem forró, újra él
Forró szívem újra él
Bennem egy világ mesél

Hordalék vízparton
Sárszürke homokon
Odavetett önmagam
Kékségben feloldozom
Esőt sír nekem az ég
Minden cseppje verejték
Kicsiny cseppje nagy érték
Csak értem ég, bennem ég
Észre vennem sem elég
Annyit adott, semmit kért
S mit nyújtottam mindezért?
De a sirály megint sikolt
Tolla torkomban, jaj megfojt
Azt vijjogja: Gyáva vagy?
Vágyad forró, szíved hajt…

Hallgass! És hallgass rá!
Tedd, amit kell, s a csíra kihajt.