## Csíksomlyói kápolna

Egymást kergetve
Három gyermek szalad
Ágak közt bujkálva, nevetve
Rejtett ösvényen halad
Üde zöld öleli át testük
Napfény simogatja lelkük
Gyermek és világ
Virág és világ
Egymásba összenő
A remete lakta táj
Különös erejű
Ami szinte fáj
Ősi templom bukkan elő
Fehér falakat őriz az idő
Fényszikrák reszketnek rajta
Belül hideg kőoltár
Rajta áttetsző viaszgyertya áll
A gyermekek letérdelnek elé
Körbecsússzák az oltár kövét
Éppen háromszor
És akkor megpillantják
A nyugalom asszonyát
Kinek bal szeme Hold, jobb szeme Nap
Feje körül a csillagok ragyognak
Testéből élő könny fakad
Az időt elnyeli a jelen
Megáll a lélegzet, a földi ütem
Bizsergető erő ural mindent
A gyermekek felállnak
Lassan távolodnak
Homályba vész alakjuk
Egybeolvad az ajtón át
Besuhanó fények játékával