## Formálódás

Nézd, kérlek, azokat a tündöklő villanásokat a légben!

Örvényként omlik az egy a mindenségbe.

Egymásnak feszülő erők formálják számunkra a teret,
Világunk kiteljesedésének színes színterét.

Eltompult szemünk elé tárnak nem létező határokat,
Hogy megérezhesse végre önnön létezését
Az örökké keretek után tapogató gyermeklényű tudat.

Látod, hogy vibrál minden fényjáték sugár?

Behatol fába, levélbe; életbe szólít apró atomot, anyagot.

A remegő hullámszikrák vadul érintik egymást,
Szilajul pattannak össze, hogy újra egybefonódhassanak.
Az összesség szétterjed és egyesül bennünk.

Érzed a mérhetetlen szeretetet, ami ajándékként árad ránk?

Így alkotnak meg minket minden pillanatban.

Teremtőn teremtik az időt és a teret
A mindenség urai újra és újból
Nekem és neked!