## Kérdések a feleletre

1.
Látod?
Fényt ölelő fa
Erdőben derűs folt
Télben friss tavasz
Vagy
Ha ünnepet ül az erőd
Ne félj, ha zűrzavart fakaszt az
Ami az igazság
Formába öntött dal
Madárének
Az emberi lélek
És
Vándora a hang
Mert
Amit adtál
Az voltál és vagy!

2.
kijózanító sikerek
fényes kudarcok
hangok halmai
mögül
a lehetetlenség kapuját
döngeted
és
a megpróbált erő
mérlegre helyezi
benned
szépen a jót
mert a visszapillantó múlt
felismeri magában a jelent
amit jelent
a kínlódó öröm és a víg gyötrelem
kegyelmet szül a jövőnek
csak az értelem gyógyítja meg
Akkor mondd hát
mi mást érdemes tenni?
mint megkísérelni
újból és újból
az el nem bírhatót
’a lehetetlent’
az egyedül valót!

3.
Quo vadis?
Az elveszettnek hitt
és
Megvetett hit
Újra szólít
Magad vagy
A csöndből morajló jóslat
Hív belülről
Amit mások átaludtak
Te meghallottad
Kiapadt kút szomjazik utánad
Hová igyekszel
Beteljesülés?
Uram!

4.
Ami vagy
Az a fájdalomból lett,
S a kínja áldozatból született,
De ha megszólal benned a már ismeretlen,
A fájdalom ismét beléd hasít vele,
Csontba vágódik a keserűség ökle,
Hangja sikolt a füledbe…
Kiált:
Az emberi szív, fények városa
Mostanra sötétség otthona,
S a megunt napok tüze
Elhamvasztja a reménység sugarát.
Vastalpak porrá tapossák
A szeretet lakhelyét.

De van még remény
Amíg benned szól a hang:

*
Még ölellek
Magamban meg nem öllek
Míg életbe hívó dallamot írok
Addig minden fájdalmat elbírok
Mert nem az a lényeg, hogy ne fájjon többé
Hanem, hogy a hited maradjon a tied örökké
Akkor minden kínt elbírok
Létbe zenélő dalt írok
Magamba emellek
Mindig ölellek

*

Van még remény hát,
Mert benned szól a hang!

És a szerelem otthonát újra felépítik.
Véres rozsda zabálja fel a hideg vasat.
Minden hiba értelmet kap.
A kacagó seb beheged.
Kifényesíti az elsötétült szíveket.
Ami felkiált!
Füledbe zeng egy új nótát.
Megpendít ismerőssé vált húrokat,
Melyek csendesen neveden szólítanak.
Hogy ne fájjon többé semmi se!
Hogy ne fájjon többé semmi se.
Ami vagy: EMBER