## Hova rejtették?

A földön jártam, gyöngytájat láttam,
vagy csak álmodtam, de nem tudtam?

A víz volt az idő, az üvegóceán.
Az ég a hang, tiszta kristálylevegő,
benne csengett a nevető levegő.

Én a parton lestem a hullámok közt úszó testem,
és ahogy érintett a hideg szél,
lassan vízcseppé perzselt a fény.

Tán ez nem is igazi táj?
Nem hideg az üvegóceán,
és a vize mégis friss, üde,
meg a Nap sem forró, mégis izzasztó a tüze!
És fölöttem az ég fénnyé égető kék!
Mi ez? Kérdeztem!
És éreztem, hogy véreztem.

Mert hiába volt hibátlan minden,
valami hiányzott és hibádzott itten!

Nem voltak sikoltó madarak, sem néma halak.
Sehol nem zizegtek sárga darazsak.
Fehérnyakú hattyúk sem őrizték egymást,
lusta csiga sem húzta csavaros házát.
A homokban nem volt egyetlen nyom sem.
Minden letisztult a megdermedt időben.

Ember alkotta ezt a világot vagy gép?
És Istent belőle hova rejtették?