# Kötöny vére

## Deák Mária netkötete

# Ajánló egy szavakból font koszorúhoz,
a Kötöny vére verseskötethez

Deák Mária verseskötete egy kör alakban egymásba visszatérő motívumokkal, történésekkel és azok szereplőivel készült koszorú, melynek főszereplője - a látszat, és a felsorolt népes szereplőgárda ellenére is - jórészt önmaga.
Mély érzelmek, leheletnyi humor, halvány irónia - ezek a fő ismérvek. Örömök, csontig hatoló fájdalmak, a mindenek feletti megbocsájtás irányítja tollát, vezérli alkotó kezét, miközben a szenvedő nosztalgia, a pataktisztaságú lelki áhítat fűszerezi a rímes sorokat.
Ha elemezni kívánnánk ezeket a gondolatokat, - és miért is ne tennénk ilyet - a legjobb lenne, ha sorba szednénk a kötet verseit. Ezt most meg is teszem, de el kell mondanom, ezt csak egyetlen, szubjektív szempont alapján fogom tenni, és ez a tartalmi vonatkozás. Nem kívánok elmélyedni a versek stilisztikai, nyelvtani, verstani elemzésébe, a kompozícióba, a poétizáltságba, hiszen erre nincs sem képzettségem, sem jogosultságom. A költő személyes ismeretségünk, hasonló érdeklődési körünk, de legfőképp Kisújszállás városához fűződő érzelmi egyezőségünk okán kért fel jelen Ajánló elkészítéséhez, melynek megpróbáltam lelkiismeretesen eleget tenni.

A kötet I. részének kezdésében a szülőföldhöz való ragaszkodás szép példájaként a Kunságom című versét olvashatjuk („...paripás népem vére, bennem buzog...”) melyet a Gyökerek követ („...Meszelt falú parasztházak / Ide bizony hazavárnak...”). Az ottani, egykori élet nehéz küzdelmeiről a Haragos a kun asszony-ban olvashatunk, míg a címadó, a Kötöny vére a kunok letelepedésének, küzdelmes évszázadainak lenyomata, melyben elhelyezi önmagát is („...Konok kun véredet iga alá vonják...”). Legszebben talán a Róna, miért hívod a lelkem? című verse adja meg a választ a nosztalgiában fogant kérdésre: mit jelent számára a kunság? (...Kun vérem hajt talán? / Ki tudja, s ki mondja meg? / Mi ez az érzés mi a lelkem hívja? / Miért a szívemnek ilyen honvágy búja? )
A családi élet, a szülők, az emlékek festik a kötet vásznának következő szegletét. A nők kiszolgáltatott helyzete, még ha némi beletörődés mellett is, központi témája ennek a szakasznak. Az asszony helye fájdalmas lenyomata és tanúsága érvényesül itt. („Anyám hallgatott, apámnak eljárt a keze. / Asszonynak nálunk csak Hallgass volt a neve...”) Bizakodva számol be viszont arról, hogy az ő helyzete már nem ilyen, hiszen a társával való kapcsolatára a mély érzelmek, a beteljesült szerelem az irányító valóság (Falvédőre:„... Én még olyan asszony vagyok, / szerelméért majd meghalok. / Gondoskodó szép lelkemmel, / igézem a két szememmel...”). De hasonlóan mély emberi érzelmek jellemzik az édesanyjához fűződő viszonyát is az Édesanyám csókja, és az Anyám keze című verseiben. A gyermeki évek, a zsenge ifjúkor emlékei tolulnak a Tökfaragás és az A góré soraiból. Az elsőben felfedezhető némi szarkazmus ( „...Talán nem bánta már, hogy nem fiú vagyok...”) míg az utóbbiban a humor bájossága is.

A kötet II. része a Megtisztulás címet kapta. A Síron túli búcsúszó már a címével is kifejezésre juttatja írója lelkiségét. A Megtisztulás; Várok; Áldás; Tudd, hogy él Jézus; Nyisd ki ma lelked templomát; Elsírt könnyeim; Üres álmok című versei egyenként érzelmekből, fájdalmakból és reménységből nőtt virágszálak, melyek körbefonják a kötet koszorúját. Ugyanilyen érzelmi amplitúdóval fonható rájuk a ciklus további két verse is (Jelek; Tépett jázmin: „...Pünkösd kormos reggelére ébredek / Esőtépett jázminbokor / illata halálod hírét viszi. / Kínzó hiányod eszeveszett / nyilalló fájdalma hasítja / teljes valóm”).

A III. rész az Éljen az élet! Itt újabb érzelmeket, az örömét és boldogságét, a napfény édes mámorának ízét kóstoltatja velünk a költő. Hogy csak néhányat emeljek ki: Őszi capriccio; Mediterrán nyár; Nászút Rodoszon („...Ódon falak között, virágba öltözött / első ölelésünk, új nász Rodoszon...”), vagy A Bükk csupa titok („...Körbenézek innen, Bükk Fennsík, szeretlek. / Vénusz saruja virul, s madár csipog...”).

Deák Mária verseivel is küzd a méltatlankodókkal, oktalan támadókkal, de hitével, meggyőződésével és alkotói elkötelezettségével rendíthetetlenül fonja lírával átszőtt koszorúját. Ajánlom jó szívvel.

Újszállási Rácz Lajos