## Tartalom

- Kezdőlap
- Ajánlás
- A szerző
- Fejezetek:
- - 1. Zoé
  - 2. A büdös bogár
  - 3. A víz
  - 4. Apu bevásárol
  - 5. A varázsszőnyeg
  - 6. Zoé "pocakozik"
  - 7. Cinkosság
  - 8. A játék
  - 9. Bújócska
  - 10. Mire jó egy pingponglabda?
  - 11. A reggelek
  - 12. A virágok
  - 13. Zoé és a léptek
  - 14. A szörnyeteg
  - 15. Nagymosás
  - 16. Zoé "mozija"
  - 17. Apu fáradt
  - 18. Farsang
  - 19. Papírgalacsin
  - 20. Zoé felesel
  - 21. A Nagypapa
  - 22. A horgászás
  - 23. A dinoszaurusz
  - 24. A megoldás kulcsa
  - 25. Zoé válasza
  - 26. Másnap
- Impresszum

## Zoé

> Amikor a Nap megpuszilja a Holdat, Éjszaka van. Amikor a Hold megpuszilja a Napot, Nappal van.
> Néha felcserélődnek a dolgok, például, ha álmodunk. Olyankor nem tudjuk, hogy nappal van vagy éjjel, mert az álom olyan valóságosnak látszik.

> Így volt ezzel Tina is.

> Tina még csak hatéves volt, de már nagyon sok mindent megértett. Tudta, hogyha az ember beteg, akkor kórházba kell mennie, ahol meggyógyítják. A Nagypapája is éppen kórházban van.

> Egyszer ő is megfordult ott, amikor kivették a manduláját. Az volt a legjobb, hogy annyi fagyit ehetett, amennyi csak belefért. Lehet, hogy a Nagypapa is sok fagyit eszik...

> Azt is tudta, hogy az Apukája és a Nagymamája már régóta szomorú...

> Akkortájt került hozzájuk egy cica, Zoé.

> Tina tudta, hogy ez a cica varázserővel bír. A kislány és a cica minden titkukat megosztották egymással. Neki olyanokat is elmondhatott, amit a felnőttek nem értettek.

> Zoéval mulatságos volt az élet. Mindig bohóckodott, és nagyokat lehetett nevetni rajta. Szeretett bújócskázni, kergetőzni és elcsenni dolgokat.

> Tinának voltak emlékei az Édesanyjáról. Magában „Tengeranyunak” hívta, mert a haja olyan volt, mint a tenger. Sosem volt még a tengernél, de egyszer látott róla egy képet.

> Mint minden gyerek, Tina is tele volt kérdésekkel. Miért kell éppen akkor lefeküdni, amikor a legjobban érzi magát? Miért kell fogat mosni? Neki miért nincs testvére? Mit jelent az, hogy valaki elmegy? Hová megy?

> Egy valamit nem kérdezhetett meg, mert akkor az Apukája és a Nagymamája is csöndbe burkolózott, és ez a Csönd fájt. A felnőtteknek is vannak fájdalmaik. Ők is szenvednek, de nem mutathatják ki, nehogy megijesszék a gyermeket. Persze, ez nagy butaság, mert egy gyerek pontosan megérzi, hogyha baj van. Igazi kis radarja van hozzá, és azzal kikémleli, hogy mi zajlik a felnőttek között.

> Tina nagyon szeretett rajzolni. Egy nap egy hullámzó pacát rajzolt, és az Apukája megkérdezte, mi az.
> - A tenger – válaszolta a kislány.
> - Nagyon szép – mondta az Apukája.

> Következő fejezet >